208 



ISLANDS-LAF. 



aldrig på träd eller stenar. Det är icke ovanligt 

 att finna he?a marken skyld häraf, så att en 

 tunnsäck kan i största hast ihopräfsas. 



Dess skapnad och vext visar figuren myc- 

 ket naturligt. Merendels finner man den lik- 

 som utsträckt längs efter på jorden; no en ock 

 ofta klasyis upprättstående med sina ofvanpå 

 gråbruna blad, mera grönaktiga, då de äro 

 våta, och synas inunder glattare, samt hvit- 

 aktiga och gropiga. Bladen äro af en half 

 till hel fingers bredd, längre och kortare från 

 4 till 6 eller 7 tum, hårda och stela då de 

 äro torra, liksom voro de af horn, mycket 

 flikade med taggiga kanter, men bvilkas 

 trubbiga taggar blifva liksom sjelfva bladen 

 genomskinliga, då de blötas i vatten. Vid den 

 delen af bladen som vetter åt jorden , är fär- 

 gen ofta röd eller rödbrun. Dess frörednings- 

 fikålar (apothecia) äro mera sällsynta och sitta 

 alltid mot ändan af bladet på öfra sidan och af 

 brunare färg, med något uppstående eller is ån 

 bladet lossad kant. Då lafven blötes, dragés 

 färgen något åt grönt, och blir nästan genom- 

 skinlig, och kan delas i 3:ne hinnor. Den 

 öfversta lossas merendels ifrån, då lafven lag- 

 ges i varmt vatten att macerera: den inre är 

 mera broskaktig, eller som en legume lös och 

 den understa mera hård och glatt. 



Islandslafven blef af v. Linné förd undsr 



