ISLANDS -LAF. 



225 



(resina), så är den ock mera färggifvande åt 

 ylle, än åt silke. Det sednare kan dock der- 

 med få åtskilliga egna och vackra färgor med 

 glans. Herr iV. Mohr anför en berättelse 

 om en högröd färg deraf, som mycket skall 

 nyttjas på Island, i synnerhet åt östra sidan; 

 hvarföre ock lafven förskrifves derifrån till 

 andra ställen, der den ej vexer. Dess berät- 

 telse derom är denna: emellan ylle-gods som 

 skall färgas lägges lafven sönderhackad och 

 kokas ungefär en timma i en stengryta eller 

 lerpotta: godset utvrides och rensas väl ifrån 

 all laf, och lägges sedan i ett trädkar, hvar- 

 på hålles dagligen eller åtminstone hvaran- 

 nan dag färsk urin efter en ko, som fordras 

 med godt hö; och fortfares härmed 7 till 14 

 dagar, då färgen säges blifva mycket högröd. 



Färgkonsten kan draga mycken nytta a£ 

 denna laf, i synnerhet till bottenfärger för 

 grönt och blått; ty den sätter en fast grund- 

 färg på godset. Den är ett sjelfständigt färg- 

 stoft, som genom beredning kan göras ännu 

 fullkomligare. Färgämnet utdrages lätt, och 

 man får i synnerhet bruna färger af flerahan- 

 da nyanser, som äro rätt vackra och moder- 

 na. Efter mina många försök har jag skäl 

 att beskrifya och rekommendera följande. 



