ft 47 



1 8- %p$tå Ui 



Liclien cinereus. Linné. 

 Urceolaria cinerea. Achjr. 



Kongl. Vett, Ak. Handl. 1J91 och /SoJ. 



Jjjhuru allmän denna laf ar och äfven vigtig 

 för sin stora nytta, har den dock icke blif- 

 vit väl känd eller åtskild förr än i sednare 

 tider. V. Linné hade den icke upptagen i 

 Flora Suecica, men väl sedermera i i2:te upp- 

 lagan af Syst. Nat., sedan han nyss förut be- 

 skrifvit den i första Mantissan, såsom en a£ 

 de allmännaste lafarter på klippor och stenar. 

 Likväl, som det synes, sällsammare utrikes, 

 finnes den hos andra auktorer knappt känd 

 eller mycket bortblandad, men Prof. Acha- 

 rius har först redigt utmärkt densamma i dess 

 Prodromus. 



Den är så allmän och ymnigt vexande 

 hos oss, att knappast finnes något gråberg 

 eller sten, der den icke bekläder stycken 

 deraf. Det ar denna som ger våra flesta ste- 

 nar en grå färg, som vid närmare påseende 

 befinnes vara en fin gråakrig skorpa, tunn, 

 tätt och hårdt fastsittande vid sten, så att åen 

 svårligen kan lossas derifrån förr än efter regn- 

 väder. Skorpan utgör små fält (areolse), som 



