JL.SK- GRA LAf. 



249 



Figuren gifver lifligt begrepp om lafvens 

 vext och utseende, med de artförändringar 

 som äro upptagna. 



Fig. A. Föreställer lafven på sten i nat. 

 storlek, med 5:ne sina vanliga artförändrin- 

 gar. — a. a.) Är den på våra gråstenar mest 

 förekommande, med askgrå skorpa och smär- 

 re apothecia. — b.) Den med hvitare skorpa 

 och större apothecia, (variet. tigrina. Achar.) 

 Patellaria tigrina, Hojjman. — c.) Den med 

 knappt märkliga och fina sprickor på skorpan, 

 som sällan producerar några apothecia (va- 

 riet. tessulata. Achar.). Då den blir gammal 

 är den mera knölig, tjock och äfven mera 

 full af remnor. 



B. Ett apothecium med lodrät klyfning i 

 profil sedt, förstoradt, hvarå synes den urhål- 

 kade, och i lafvens skorpa eller vårtor ned- 

 tryckta fortplantningsskifvan (Lamina prolige- 

 ra Achar.) som utgör slägtkarakteren för 

 Urceolarise, hvartili denna art rättast föres, e- 

 huru nära beslägtad med Lecanorao (Achar. 

 nova genera). 



C. Ett dylikt apothecium, hvarå med ri- 

 den fortplantningsskifvan blifvit mera upp- 

 höjd och förlorat sin concavitet. 



D. En bit af nämde fortplantningsskifva 

 i högsta lörstoring, hvarinom synas de ytterst 



• 



