C5SS 5 i mim KU. 



i5 



i 



Westrlngs-lafven gifver en myckenhet skona 

 färger, hvaraf en del äro akta, hvilka förbigås: 

 och istället anföras tvenne af de sämre. Dock 

 uppehåller Criticus sig länge vid denna märk- 

 värdiga laf, som han kallar den, troligast, som 

 det ock synes efter som den väljes till föremål 

 endast för personens eller namnets skull. Här, 

 visas dess fula sköld, med åtlöjets alla målnin- 

 gar. Att jag kallat den min Inf ', var verkligen 

 ett förhastande ; ty jag hade bort vänta, att 

 det skulle göra ondt i vissa ögon. Prof. Aclia- 

 rius anför sina resoner till dess benämnande i 

 företalet till dess Lichenografi. Jltt samma he- 

 der händt mig i England, då en ny vext ifrån 

 Söderhafvets öar blef uppnibnd efter mig, kan 

 Criticus finna i Kongl. Kett. Akad. Han di. för 

 är i%oo med anförda orsaker der till. En v. Linnés 

 lärjunge räknar på den äran att vara inskrif- 

 ven i samma tempel, der dess odödlige lärare 

 för alltid presiderar* 



Min förklaring of ver färgfenomenet , till- 

 står jag vara oredig. Det fordrade vidlyftiga- 

 re undersökning, of ver mitt föremål. Färgens 

 hastiga of v er gång från grön till brun kan till- 

 skrijvas flera orsaker. Qväfsyran visar äfven 

 en dylik färgförändring. Syret ' gör de festa 

 färger mörkare. Hvad syre och qväfve, som 

 båda äro närvarande , verka med färgämnet i 

 en trefaldig förening, bör Criticus först under- 

 söka; ty qväfvets och syrets förening känner 

 livar nybegynnare i kemien; men det tredje 7 

 som tillkommer, kan förändra resultatet. LyseU? 





