445 



deres Velbaarenhed, som De i nogle aar har værdiget mig 

 deres Correspondence, og ieg det med den ærbødigste Tak 

 vil erkiende. 



leg er endnu saa frie at spørge deres Tanker om en 

 Opdagelse, der gandske har henrykket mig: leg antraf for- 

 leden nogle Heste-pærer, som vare overalt besatte med noget, 

 som Riim; det knasede og saaledes under Fingerne. Ved 

 en nøyere Betragtning saaes utallige smaa klare Cristal- 

 Kugler, som huer for sig sad paa en fiin Cristal-Stilk, og 

 havde paa deres Spidse en sort-brun Knop. Ved at holde 

 disse smukke Legemer mod Dagen blev ieg vaer ved hielp 

 af en Loupe inden i nogle Kugler en liden Maddike, som i 

 en slangeformig Bevægelse swimmede frem og tilbage. Dette 

 satte mig i største Forundring. Skulde disse ikke være Herr 

 Archiatern forekomne, skal ieg omstændeligen beskrive og 

 undersøge dem. Imidlertid har ieg den Ære med den aller- 

 største Høyagtelse at være 



Deres Velbaarenheds 

 Kiøbenhavn hengivne og forbundne Tiennere 



den 21 aug. 1764. O. F. Muller. 



å Monsieur Monsieur de Linné, Chevalier, Archiatre de 

 sa Majesté Svedoise, Professeur en Botanique & Membre 

 des plusieurs Academies & Societes des Sciences å Upsal. 



(64) Velbaarne Herr Archiater 



Det er paa femte Aar at jeg ikke har seet noget Bref 

 fra deres Velbaarenhed, endskiøndt ieg med tvende af mine 

 Bøger har tilskrevet dem tvende Breve, og dog har ieg intet 

 efter min Hiemkomst saa presserende som at skrive dem til; 

 saa let forsuinder en liden Fortrydelse, og var den end 

 grundet, for den store Forbindtlighed, enhuer Natur-elsker 

 bør have en von Linné. Ieg vil troe efter Herr Wargentins 

 Beretning, at min Herre med næste Post haver svaret mig, 

 men begribe kand jeg ikke, huorledes disse Breve fremfor de 

 første, huormed de beærede mig, have feylet deres Maal; 

 imidlertid er Tabet mit. 



VU 29 



