55 



skeer først omkring Rørets Lumen, senere i dets Vægge og den 

 omgivende Intercellularsubstants. De tidligst dannede Rør for- 

 tande først, og man træffer dem derfor først i Dentinkimens 

 frie Rand; naar man afriver den Flise, der bedækker samme, 

 finder man dens Indside bedækket med saadanne Brudstykker 

 af Rør i en begyndende Fortanding, og som umiddelbart gaae 

 over i de paafølgende endnu bløde Dentincellers Forlængelser. 

 Rørenes Lnmina stemme med de nysnævnte Forlængelsers Brede; 

 Rørenes Vægge, som ere meget tykke, og som man bedst er- 

 kjender paa Tversnit af fuldt udviklede Tænder, stemme med 

 hele Dentincellens Brede; men man har ofte begaaet den Vild- 

 farelse at ansee Rørets Lumen for selve Dentinrøret, fordi man 

 oversaae Væggene eller holdt dem for Mellemrum mellem Rø- 

 rene. Paa Tversnit sees Væggenes Contour som en meget fin 

 Kreds eller som en fin Oval, naar Snittet er faldet mere skraat; 

 i Midten derimod sees Rørets Lumen ved gjennemgaaende Lys 

 som et mørkt Punkt af forskjellig Størrelse. 



Rørenes Indhold er i frisk Tilstand vandklart, flydende og 

 af samme Natur som i de endnu bløde forlængede Geller, men 

 sandsynligvis ligesom Væggene allerede tidligt gjennemtrnkket 

 af Kalksalte. I tør Tilstand vise Rørene sig enten tomme eller 

 fyldte med Korn i ubestemte Mellemrum. 



Paa samme Tid som Rørene fortande, bliver ogsaa Inter- 

 cellularsubstantsen fast og fortjener nu Navn af Intertnbular- 

 substants. En saadan Substantses Tilstedeværelse erkjendes let 

 deraf, at Rørene paa Tversnit vise sig runde eller ovale, og 

 ikke blive kantede ved at ligge pressede mod hverandre. 



Efterat den yderste Tandflise er dannet, skrider Fortandin- 

 gen videre indad mod Kimen, og kun den inderste Del af 

 Kimen udmærker sig i Reglen ved en mindre fuldstændig eller 

 uregelmæssig Rørdannelse, hvorom Forholdene i den fuldt ud- 

 viklede Tand vidne. En særegen Dannelse finder Sted omkring 

 de lodret ind i Kimen trædende Kar, omkring hvilke de forlæn- 

 gede Kjerner leire sig concentriskt; herpaa beroer sandsynligvis 



