60 



Thi uagtet man vel tinder aldeles lodret staaende Emaillesøiler, 

 er det dog hyppigere Tilfældet, at de danne en mere eller min- 

 dre Spids Vinkel med Dentinkimen eller Membrana intermedia 

 eller forløbe bølgeformigt med Bugtninger snart til den ene, 

 snart til den anden Side, hvorved der paa Gjennemsnit frem- 

 kommer et forskjelligt Udseende efter det forskjellige Plan, hvori 

 Søilerne gjennemskjæres. Da tilmed Søilerne endog kunne 

 krydse sig, er dette tillige Grunden, hvorfor man af friske 

 Emailleceller kun med Vanskelighed kan fremstille Brudstykker 

 af større Længde. 



4. Membrana intermedia. Denne Hinde maa hverken 

 forvexles med den forhen anførte saakaldte Membrana præfor- 

 mativa eller med Emaillecellernes hindeagtige Udbredning. Den 

 findes mellem Cementkimen og Emaillecellernes Lag, er tynd 

 men fast og bestaaer af en structurløs Substants, hvori der er 

 leiret en talrig Mængde smaa Kjerner. Grændsen mod Cement- 

 kimen er skarp og lineair; Cementkimens Celler ligge pressede 

 mod den, og Membranen lader sig vanskeligt løsne fra dem. 

 Ogsaa Grændsen mod Emaillecellerne er skarp, men disse Celler 

 lade sig temmelig let fjerne. Dens Tykkelse er forskjellig i 

 Tandsække af forskjellig Alder. I de blivende Tænders Sække hos 

 nyfødte Børn er den neppe synlig for det blotte Øie ; i Melke- 

 tændernes er den kjendelig ved sin hvide Farve ; den er maa- 

 skee tykkest omkring den indsnørede Del af Dentinkimen. 



Ved Emaillens Ophør paa Tandkimen fortsætter denne Hinde 

 sig paa Roden, hvor den adskiller Cementkimen fra Dentin- 

 kimen; dog kan den nu ikke længere fremstilles isoleret, fordi 

 den voxer sammen med Dentinen ved Dannelsen af dens yderste 

 Lag og kun er kjendelig om den færdige Tandrod som et Stra- 

 tum intermedium. 



Naar man betragter Membrana intermedia som et Hele, 

 fremstiller den en sækformig Dannelse, der ligger indesluttet 

 i Tandsækken, saa at Cementkimen faaer sin Plads mellem 



