62 



sammen med Tandsækkens indvendige Flade , medens dens 

 indvendige Halvdel beklædes med Emaillecellerne. Men efter 

 denne Forudsætning maa man opgive Goodsirs Anskuelse, at 

 Papillen i Tandfuren er den senere Dentinkime, for hvilken 

 Mening han rigtignok er bleven det anatomisk-mikroskopiske 

 Bevis skyldig, uagtet alle senere Iagttagere gjengive hans Un- 

 dersøgelser uden dog at bekræfte dem. Flere andre Omstæn- 

 digheder tale ogsaa mod Almengyldigheden af hans Resultater, 

 saaledes Udviklingen af de blivende Tænder, forud for hvilke 

 der ikke dannes Melketænder, det gjentagne Tandskifte hos flere 

 Dyr og den tredie Dentition hos gamle Folk. 



Cementkimen opstaaer af den flydende , senere gelatinøse 

 Primordialkime, der forvandles til en Traadbrusk og endelig for- 

 bener. Den staaer i sin Udvikling' altid tilbage for de øvrige 

 Substantser. Forbeningen begynder først i den Del, der er 

 nærmest Membrana intermedia; men dette kan først skee, naar 

 Emaillecellerne ere fuldstændigt forkalkede, og Emaillen har er- 

 holdt sin blivende Tykkelse. Denne Cementkimens langsommere 

 og sildigere Væxt er let at iagttage saavel hos Mennesket som 

 hos Dyr, f. Ex. Hesten og Drøvtyggere. 



Cementkimen omgiver som en Hætte hele Dentinkimen 

 med Undtagelse af det Sted, hvor denne er fastvoxen paa Bun- 

 den af Tandsækken. Den er i Begyndelsen tykkest oventil, 

 senere forholdsvis tykkere paa Dentinkimens Sider; i det hele 

 er den altid stærkere paa Tændernes bageste (indvendige) Side. 

 Den forbener ikke altid omkring Kronen, fordi Dentinen bryder 

 frem af Tandsækken forinden; saaledes mangler Cement om- 

 kring Tandkronerne hos Mennesket, og hos Hesten findes der 

 store Aabninger i det i Tandens Midte værende Cement, hvis 

 fuldstændige Fyldning er bleven afbrudt, fordi Tanden brød 

 frem af Tandsækken forinden; disse Aabninger finder man senere 

 fyldte med Levninger af Næringsmidlerne. Fra Kjæbebenenes 

 Tandhuler skeer der ingen Cementafsondring ; thi begges 



