79 



snart lyse, snart mørke. Nærliggende Benlegemers Grene kunne 

 anastomosere indbyrdes; men da Dentinen intetsteds ligger i 

 umiddelbar Berørelse med Cementet, kan der ikke være Tale om 

 nogen Communication mellem Benlegemernes og Dentinrørenes 

 Grene; i Dentinen selv forekommer ingen Benlegemer, saaledes 

 som vi oftere allerede have paapeget, og hvortil vi komme til- 

 bage ved Afhandlingens Slutning. 



Benlegemernes Betning er i det hele med deres længste 

 Gjennemsnit efter Tandens Længde. Undertiden følge de de 

 bølgeformige Striber i Grundsubstantsen ; omkring Marvkanalerne 

 ligge de enten concentrisk eller uden bestemt Orden. 



Deres Mængde retter sig efter Gementets Mægtighed. De 

 mangle ganske, naar Cementlaget kun er tyndt; dog er dette 

 ogsaa undertiden Tilfældet ved noget tykkere Lag. Deres Antal 

 tiltager med Gementets Tykkelse ovenfra nedad; udad aftager 

 deres Mængde altid. I det hele ere de talrigere i det indven- 

 dige Cement. 



Grundsubstantsen, hvori Benlegemerne hvile, er oftest lys, 

 men i Reglen ikke saa gjennemsigtig som Dentinens. I andre 

 Tilfælde er den forsynet med fine eller grove Korn, plettet eller 

 endog uigjennemsigtig som i det indvendige Gement hos Oxen. 

 I fiere Tænder er Grundsubstantsen stribet efter Tandens Længde 

 eller ligesom sammensat af Lag; Striberne forløbe lige eller 

 bølgeformigt og ere hyppigt bedækkede med let kjendelige 

 kornede Kalkafleiringer , der kunne blive saa stærke , at de 

 skjule Benlegemerne. Striberne tyde paa en lagvis Dannelse 

 under Gementets Udvikling. Hos enkelte Dyr kan Grundsub- 

 stantsen farves af Næringsmidlerne. 



Marvkanalerne savnes i Reglen, naar Cementet er tyndt, og 

 de mangle endog ofte i tykkere Cement. De stemme ikke 

 ganske overens med Benenes. De tjene især til Gjennemgang 

 for Karrene, som kun træffes i dem. Marvkanalerne trænge 

 altid udenfra ind i Cementet, og dette gjælder ikke blot om 

 Tænder med udvendigt Cement, men ogsaa om det indvendige 



