143 



Natur, aldrig noget Led eller en Deel af et Led blive Nul; men 

 da Kræfterne ere Aarsager, saa følger deraf den første Sætning 

 om Kræfterne, nemlig at de ere uforgængelige (unzerstorliche). 

 Paa dette Resultat slutter Dr. Mayer videre saaledes : Har en Aarsag 

 c frembragt en lige Virkning e, saa har dermed c ophørt at 

 existere; c er blevet til e. Da altsaa c overgaaer i e og e 

 overgaaer \f o. s. v., saa maae vi betragte disse Størrelser som 

 forskjellige Former af den samme Gjenstand. Den Egenskab at 

 kunne antage forskjellige Former er den anden væsentlige Egen- 

 skab ved alle Aarsager. Der findes i Naturen tvende Slags Aarsager, 

 imellem hvilke der erfaringsmæssigt ingen Overgang finder Sted, 

 siger Forfatteren fremdeles, — den ene Slags Aarsager er Materien 

 med sine Egenskaber af Vægt ogUigjennemtrængelighed, den anden 

 Slags Aarsager ere Kræfterne, som mangle disse Egenskaber. 

 Saaledes kommer han til den anførte Sætning : »Kråfte sind also : 

 unzerstorliche, wandelbare, imponderable Objecte«. 



Ved denne Række af Slutninger betragtede Herr Mayer 

 aabenbart den Ting for givet, at Naturkræfterne ere bestemte, 

 selvstændige Størrelser, der kunne bestaae uafhængigt af Lege- 

 merne og derimod ingenlunde maa betragtes som blotte Yttrin- 

 ger af Legemverdenen, der alene beroe paa Legemernes Egen- 

 skaber og forandrer sig med Legemerne; men det var netop 

 dette^ som fortrinsviis skulde bevises, og det var det, som ikke 

 kunde bevises uden ved vidtløftige og tildeels møisommelige og 

 vanskelige Forsøg. 



Tanken om Kræfternes Uafhængighed af Legemerne og deres 

 selvstændige Væsen stod ogsaa fra Begyndelsen at for mig som 

 en høist tiltalende og naturlig Tanke; men havde denne været 

 urigtig, saa havde baade Herr Mayers og mine Slutninger om 

 Kræfternes Uforgængelighed ogsaa været urigtige. Tanken fik 

 derfor vistnok først sin rette Betydning, da det blev be- 

 viist, at den virkelig var Sandhed. Imellem Herr Mayers og 

 min Afhandling er der altsaa den Forskjel, at Herr Mayer i 

 1842 meddeelte sin Tanke uden dette Beviis; hvorimod jeg 



