165 



efterhaanden flere og flere Planter frem, og da disse havde til- 

 strækkeligt forberedt Naturen for det fuldkomnere dyriske Liv, 

 saa blev Principet givet først for de lavere og efterhaanden for 

 de hoiere Dyrearter, og da endelig Tiden var kommet, da Væse- 

 ner, begavede med aandelig Fornuft og Selvstændighed, kunde 

 leve og udvikles paa Jorden, saa blev Mennesket skabt. 



Idet vi nu ville kaste et Blik tilbage paa denne hele Ud- 

 viklings Følge , saa maa vi først bemærke , at Naturvidenskaben 

 har beviist, at intet Menneske kunde have levet paa Jorden 

 uden at Dyrene vare gaaede forud, at intet Dyr*) kunde have 

 levet, om ikke Planteverdenen havde existeret forud for dem, 

 at ingen Plante havde kunnet trives, hvis ikke de chemiske 

 Foreninger af Stofferne vare gaaede forud for Planterne, at 

 ingen chemiske Foreninger havde kunnet finde Sted, om der 

 ikke forud var dannet de chemiske Grundstoffer, og her kunne 

 vi da endnu tilføie , at ingen af de chemiske Grundstoffer 

 kunde have blevet dannede , om ikke den almindelige Til- 

 trækningskraft havde været givet af første Begyndelse og sam- 

 tidig med at Materien selv blev givet, som en ubegribelig 

 tynd Dunstmasse, der opfyldte det hele uendelige Verdensrum. 

 Saaledes leder Naturen os altsaa ikke alene til Erkj endelsen af, 

 »at Gud har skabt Verden af hvad der for os opløser sig i et Intet«, 

 men nu trænger tillige Hovedtanken, hvorpaa jeg vilde henlede Op- 

 mærksomheden, sig frem for vort Blik; thi af det Udviklede vil 

 det være klart, at den levende Kraft, som oprindeligt ud- 

 vikledes under Dunstmassens Sammentrækning, formedelst den 

 almindelige Tiltrækning, samledes og concentreredes i de mate- 

 rielle Dele, hvoraf Kloderne kom til at bestaae, at disse Kræfter 

 igjen efterhaanden frigjordes ved de chemiske Foreninger for at 

 tjene Planteriget til Underhold og Udvikling, at fremdeles disse 

 Organismer yderligere samlede og concentrerede Kræfterne paa 



*) Med Undtagelse af de lavere Organismer, der danne Overgangsformerne 

 imellem Plante- og Dyreriget. 



