184 



Betragtning af de mange negative og skeptiske Resultater, hvortil 

 hine Undersøgelser navnlig i nyere Tid have ført, med den prote- 

 stantiske Kirkes Princip om den hellige Skrift som høieste Autoritet 

 i Troesanliggender. Det undgik ikke hine Mænd, at Resultater 

 af videnskabelige Undersøgelser, om de end staae i Modsigelse 

 med den almindelige Tradition, derfor ikke kunne betragtes at 

 bringe Christendommen — saafremt dennes Væsen er at være 

 den absolute Religion — nogen Fare, da de tvertimod maae 

 blive til Vinding for Sandhedens bedre Erkjendelse. Men det 

 syntes dem overhovedet at være en Betænkelighed mod Antagel- 

 sen af Christendommen som en guddommelig , for hele Men- 

 neskeheden bestemt Aabenbaring, dersom dens Kundskabskilder 

 fordre Undersøgelser som nødvendige, hvilke det kun er muligt 

 for et ganske ringe Antal Mennesker at anstille, og hvorom selv 

 disse Faa erklære, at de hverken hidtil ere førte til nogen fuld- 

 kommen tilfredsstillende Afslutning, ei heller synes at ville blive 

 dét i den nærmeste Fremtid. Det er fremdeles en Erfaring, 

 som ideligen gjentager sig, at mange Mennesker, hvis Dan- 

 nelse ikke engang tillader Trangen til slige Undersøgelser at 

 opstaae hos dem, udmærke sig ved en inderligere Fromhed og 

 Tro, end mange lærde Theologer, medens adskillige af disse 

 netop formedelst Resultaterne af deres historisk-kritiske Forsk- 

 ninger »have lidt Skibbrud paa deres Tro« (1 Tim. 1, 19), og andre, 

 hvis Undersøgelser satte dem istand til at hævde den historiske 

 Paalidelighed af den christelige Aabenbarings Documenter, dog 

 derved have ligesaalidt følt sig overbeviste om Christendommens 

 Sandhed og Guddommelighed, som et Menneske nogensinde folte 

 Glæde og Henrykkelse over et Kunstværk, fordi dettes Værd blev 

 retfærdiggjort ved æsthetiske Theorier. Skulde det da ikke være 

 rigtigere ogsaa her at holde Tro og Viden ude fra hinanden, 

 saa at den Christne, istedetfor at fordybe sig i Undersøgelser 

 af den ovennævnte Art, bliver staaende ved den umiddelbare 

 Tro, som i det fromme Gemyts egen Tilfredsstillelse har Sik- 

 kerheden for Sandhedens Besiddelse? Eller, dersom der dog 



