187 



fredsstillelse ved den som Christendom overleverede Lære vil 

 der saaledes for den enkelte Christen og for ethvert christeligt 

 Samfund være Opfordring til at søge en objectiv Maalestok for, 

 hvad der er den sande Christendom. Men endnu stærkere vil 

 Trangen til at forvisse sig om, hvad der er sand Christendom, 

 vise sig der, hvor den som Christendom overleverede Lære ikke 

 fuldkommen tilfredsstiller, ikke skjænker det Lys, den Trøst og 

 den helliggjørende Kraft, som den Christne ventede, og hvorom 

 Forjættelsen er given i Begrebet af den fuldkomne Religion. 

 Det er muligt, at han burde søge Grunden til denne Utilfreds- 

 hed i sit eget Hjertes Bortvendelse fra Sandheden, men det 

 vilde være urimeligt at nægte, at hans Utilfredsstillelse kan være 

 fuldkommen berettiget formedelst de Mangler og Ufuldkommenhe- 

 der, som tilhøre Christendommen i den Skikkelse, hvori den er 

 bleven bekjendt for ham*). Ikke Vantro til Christendommen, ikke 

 Spørgsmaalet: er Christendommen sand? fremkalder her Spørgs- 

 maalet efter en anden Christendom end den, som Overleverin- 

 gen har skjænket ham; men netop Troen og Tilliden til, at 

 den sande Christendom maa være noget endnu Bedre og Her- 

 ligere end. hiin , der trods sin Ufuldkommenhed ikke fornægter 

 sit første Udspring fra Sandhedens evige Kilde, netop denne 

 Tro lader ham spørge efter: hvor skal den sande Christendom 

 findes ? 



For den, der ikke troer paa Christendommen o: for den, 

 hvem Christendommen ikke er en guddommelig Sandhed, som 

 det kun gjælder om at kjende i dens Reenhed, for at den skal 

 kunne skjænke fuldkommen Glæde, Tilfredsstillelse og Salighed, 

 vil det sidstnævnte Spørgsmaal ikke kunne have nogen anden 

 end historisk Interesse, og med denne Indifferentisme lader sig 

 meget vel forene Antagelsen af, at der muligen intet Middel 



*) En interessant Commentar hertil kan man blandt andet finde i den for 

 nylig i Geltzers Protest. Monatsblatter (1855, Juli) udgivne Brevvexling 

 mellem Schleiermacher og hans Fader o. A. 1788 — 89. 



