191 



da Symbolum apostolicum i den Skikkelse, hvori vor Kirke lige- 

 som den katholske vedkjender sig det, er meget yngre end 

 noget Skrift i det N. T.s Kanon, og da det i sine simplere For- 

 mer ikke kan godtgjøre sin umiddelbare Oprindelse fra Apost- 

 lene eller Herren*), da det endelig formedelst sin Korthed og 

 Ubestemthed vilde ikke engang være forstaaeligt uden ved de 

 Oplysninger, som den hellige Skrift eller Kirkens mere udvik- 

 lede Tradition skjænker til dets Forklaring, kan der ikke heller 

 tilkomme dette Symbol en saadan Anseelse, at det skulde kunne 

 gjælde for den christelige Sandheds Regel, hvorved derfor ikke 

 behøver at nægtes eller miskjendes den Betydning og Vigtighed, 

 som forresten hiint mærkelige og ærværdige Oldtidsmonument 

 kan gjøre Fordring paa. 



Idet saaledes ogsaa den protestantiske Christens Tro har 

 sit Udgangspunkt fra Kirken, af hvilken den, efterat være vakt 

 ved Guds Aands Indvirkning, næres og understøttes, bliver det 

 dog af de ovenfor antydede Grunde nødvendigt at sammenligne 

 den med den Kilde, hvortil den evangeliske Kirke henviser sine 

 Tilhængere som den, der overgaaer alle andre i Reenhed, Sik- 

 kerhed og Paalidelighed, at prøve og berigtige den efter samme. 

 Her træder nu Videnskaben til med sine Oplysninger om det 

 N. T.s Oprindelse og Skjæbne. Hvorvidt disse ere naaede, der- 

 til er det, at disse Blade skulle levere et Bidrag. 



Ligesom man i nyere Tid almindeligen har tilkjendt de 

 historiske Skrifter saavel i det Gamle som i det Nye Testamente 

 end forholdsmæssig senere Tid end de egentlig didaktiske, saa- 

 ledes adskiller ogsaa den nyere Tids Kritik sig fra den ældre 

 ved fortrinsviis at benytte de didaktiske Skrifter til at oplyse og 



*) Efter hvad derom i ældre og nyeste Tid er blevet forhandlet, vil det 

 være overflødigt at gjentage de Grunde, hvortil denne Erklæring stot- 

 ter sig. 



