208 



Betydning, fordi den nemlig maa være opstaaet af en særegen 

 Interesse, som ikke var nogen anden end at bringe Petrus og 

 Paulus saa nær sammen som muligt, lade dem dele Roes og 

 Fortjeneste med hinanden og besegle deres fælleds Lære med 

 Martyrdøden, en Bestræbelse, der tydeligen lægger sig for Da- 

 gen 2 Petr. 3, 16 f. og allerede i 1 Petr. 5 er kjendelig: have 

 Thierscli (Ap. K. S. 202 ff.) og Guericke (Gesammtgesch. S. 30 ff.) 

 hævdet Traditionen om, at Petrus skal mod Slutningen af sit 

 Liv være kommen til Rom, have prædiket Evangeliet i Forening 

 med Paulus og lidt Martyrdøden samtidigt med denne; dog 

 med den Forskjel, at Thierscli lader begge Apostle omkomme i 

 den store neroniske Forfølgelse A. 64, medens Guericke, der 

 antager Pauli andet romerske Fangenskab, hensætter Apostlenes 

 Død til A. 67 eller 68 efter Ghr. — Theologerne ville endnu 

 længe blive ved at udtyde og udlægge de dunkle og tvetydige 

 Steder hos Kirkefædrene om Petri sidste Ophold og Martyrium 

 i Rom. Men den egentlige Interesse knytter sig ikke til dette, 

 men til det første Ophold, forsaavidt derved begrundes Pave- 

 dømmets historiske Fundament ved den romerske Menigheds 

 Stiftelse af Jesu fornemste Discipel. Da Pauli Brev til Romerne 

 udelukker Tanken om Petri tidligere Virksomhed i deres Stad, 

 er dermed ogsaa det romerske Hierarchies Paastand afviist, for 

 ikke at tale om andre Momenter, der med Rette ere blevne 

 gjort gjældende imod samme. 



Det Spørgsmaal, som ved Baurs Anskuelse af Urchristen- 

 dommens Tilstand i nyere Tid vakte forøget Opmærksomhed, 

 nemlig om den judaistiske eller den paulinske Retning havde 

 været den overveiende blandt de romerske Christne, er blevet 

 besvaret i ganske modsat Retning. Medens Baur (das Christenth. 

 S. 60 sig. Tilb. Zeitsch. 1838 „Zweck und Veranlassung des 

 Romerbriefs" ) paastod , at Menigheden i Rom var væsenlig en 

 jødecliristelig Menighed, og heri har fundet Medhold foruden af 

 andre Theologer ogsaa af Thierscli, der antager den romerske 

 Menighed for at have »i Hovedsagen havt en stræng israelitisk 



