213 



ellers er bleven heftigst angreben, medens de, der forsvare 

 Ap. G.s historiske Paalidelighed mod hiin Kritik, have været 

 tilbøielige til at antage, at et vigtigt Factum er i sidstnævnte 

 Skrift blevet forbigaaet med Taushed.« Den Understøttelse, som 

 derved skjænkes Troværdigheden af Ap. G., anslaaer Baur imid- 

 lertid kim ringe: »Forf. til Ap. G. har fundet det hensigtsmæs- 

 sigst at lade den udvortes historiske Ramme af historiske Be- 

 givenheder staae, forsaavidt hans eiendommelige Pragmatisme 

 ikke led derunder.« I denne indskrænkede Forstand vil man 

 dog neppe finde sig beføiet til at tilstaae Paalideligheden af 

 Ap. G., saameget mindre, som Baur rigtigen har oplyst, hvor- 

 ledes den Korinthske Menigheds Forhold og Beskaffenhed af 

 Pauli Breve til Korinthierne vinde i Klarhed og Tilbøielighed 

 for os , naar Apostlen virkelig ikke har foretaget den formeent- 

 lige Reise, der kun er en unødvendig og tildeels forvirrende 

 Hypothese. — I et andet Bidrag: »Die Gegner des Apostels« vil 

 Baur i Overeensstemmelse med sin bekjendte Anskuelse om 

 Oppositionen mellem Apostlene indbyrdes, henføre de »Anbefa- 

 lingsbreve«, hvorpaa Pauli Modstandere i Korinth beraabte sig, 

 ligefrem til Jakobus og Petrus. Medens disse Breve saaledes 

 gjorde et Autoritetsprincip gjældende, hvorved Hedningapostlen 

 følte sin Anseelse truet, søgte denne nu at, hævde sit Apostolat 

 ved Henviisnig til sin subjektive Bevidstheds Umiddelbarhed og 

 Selvvished. Dette Beviis kunde imidlertid dog først derved 

 vinde objektiv Grund, at hiint Selvbevidsthedens Princip viste 

 sin Magt i Tilværelsen af christelige Menigheder, grundede af 

 Paulus (2 Kor. 3, 3), og som ligeledes selv i deres egen Selv- 

 bevidsthed (2 Kor. 3, 17) havde den fasteste Støtte og Vished 

 om deres Deelagtighed i Frelsen ved Ghristus, om deres sande 

 Christelighed. — I Anledning af 2 Kor. 5, 13 (Ehs yao i^éoTfj- 

 (isv, d-su), elxs &w(fQovovii£v, v^lv) oplyser Baur, at Fortolknin- 

 gen af £%s$rrj(i€v om »en overdreven Selvroes, en til Vanvid 

 stegen Selvroes« er uberettiget, medens Ordene ligefrem lede 

 til at tænke paa en Beskyldning for Vanvid, som Paulus havde 



