217 



»endnu ikke var trængt igjennem til fuld christelig Frihed.« 

 Ogsaa Neander (Pfl. der ap. Kirche) gjør opmærksom paa ; hvor- 

 ledes Christendommen vel gaaer ud paa at hæve alle i den 

 menneskelige Natur grundede sædelige Forhold i deres menne- 

 skelige Form til en høiere Betydning, men at den ikke strax 

 fra Begyndelsen af kunde aabenbare sin gjennemdannende Ind- 

 flydelse i alle Livsforhold. »Om just ikke fra Christendommens 

 egen Aand i og for sig » — tilføier han — »maatte dog fra den 

 ved samme fremkaldte Modsætning mod Verdens Fordærvelse 

 fremgaae en asketisk Retning, der blandt andet flygtede for 

 Ægteskabet, især da man imødesaae alle jordiske Tings snart 

 forestaaende Ende, der skulde gaae i Forveien for Guds Riges 

 fuldkomne Udvikling. Ikkun langsomt kunde den Bevidsthed 

 uddanne sig, at, førend Guds Rige kunde indtræde i sin Fuld- 

 kommenhed, skulde Menneskehedens jordiske Liv først gjennem- 

 trænges i alle sine Former af Gudsrigets Liv. Christus selv 

 havde vel afviist den asketiske Foragt for Ægteskabet, men ind- 

 til Christendommen var trængt mere ind i Menneskehedens Liv 

 og derved Ægteskabets sande Idee kunde blive virkeliggjort som 

 en eiendommelig Aabenbaringsform for Guds Rige, maatte Be- 

 geistringen for Guds Rige lade Ægteskabet blive betragtet som 

 et forstyrrende, Menneskets Aand fra hiin ene Retning til Guds 

 Rige afdragende Forhold.« Af disse Aarsager forklarer Neander, 

 hvorledes der i den ældste Menighed kunde findes Christne, 

 som indrømmede Cølibatet sædeligt Fortrin for Ægteskabet. 

 Men Neander taler ikke om, hvilken Indflydelse denne Anskuelse 

 havde paa selve Apostlen Paulus. 



Endnu et andet Forholds Bedømmelse ved Paulus gjør 

 Baur til Gjenstand for sin Betragtning, for at godtgjøre, hvor- 

 ledes der gives en Udvikling af den christelig-sædelige Bevidst- 

 hed, som er høiere end det Standpunkt, hvorpaa vi see Apost- 

 len staae i 7de Cap. af 1ste Brev til Korinthierne. Dette For- 

 hold er Slaveriet og den borgerlige Frihed. Slutningen af Pauli 

 Yttring 1 Cor. 7, 21 : "Exaozog sv tft xXrjtei, tj Ixkri&ri, ip Tuvirj 



15* 



