228 



Vi have opholdt os længere ved disse Betragtninger, fordi 

 de upaatvivleligen indeholde et vigtigt Bidrag til Erkjendelse af, 

 hvorledes den hellige Skrift maa bedømmes og værdiges saavel 

 efter dens guddommelige som efter dens menneskelige Side. 



Grunden til det Mangelfulde i Baurs Udvikling, hvorved 

 den hellige Skrift kun bliver til en Samling af forskjellige Bøger, 

 der fremstille det aandelige og religiøse Liv, men uden Eenhed 

 og uden al normerende Anseelse, maa man søge i den ulykke- 

 lige Modsætning, som har dannet sig mellem, hvad man har 

 kaldt videnskabelig Theologie og Mrltelig Opfattelse af Skrift- 

 ordet. Istedetfor at Tradition og Kritik, Autoritetens Vidnesbyrd 

 og den videnskabelige frie Undersøgelse skulle gjensidigen un- 

 derstøtte og fremhjælpe hinanden til ^Sandhedens Erkjendelse, 

 viser der sig i vor Tid, som desværre saa ofte tidligere, en 

 eensidig negativ Bestræbelse, som blot gaaer ud paa at eftervise 

 de Misgreb og Vildfarelser, hvortil de forskjellige Retninger 

 føre, ad hvilke Menneskene søge Sandheden. Baur kan kun 

 tænke sig Forsvarerne af den kirkelige Retning som Fiender og 

 Modstandere af Videnskaben, og virkelig have mange af hine 

 givet grundet Anledning til en saadan Betragtning ved den Mis- 

 tænkelighed og den Uvillie , hvilken de have lagt for Dagen i 

 Bedømmelsen af enhver fri videnskabelig Undersøgelse. Saale- 

 des maa man forklare sig, hvorledes Baur er bleven ført til 

 mange af sine haarde og uretfærdige Domme. Endog Mænd 



selv, at hellige Mænd og Qvinder ikke kunne møde og see hinanden, 

 uden at føle sig sandseligen bevægede og bedækkes med Skamrødme 

 (Ejusdem libidinis est videre ae videri. Tam sancti viri est suffundi, si 

 virginem viderit, quam sanctæ virginis, si a viro visa sit. De vel. virg. 

 c. 2) , og at derfor Tilsløring og andre Midler vare nødvendige til den 

 indre Kydskheds Bevarelse. (S. Baur, das Christenth. der drel ersten 

 Jahrh. S. 478). Vistnok ligger der i saadanne asketiske Præventions- 

 anstalter Vidnesbyrd om en sædelig Alvor og Rigorisme, men tillige 

 Bekjendelse af en Mangel paa høiere sædelig Dannelse, hvorover en 

 Christen i vore Dage vil rødme, dersom han maa tilstaae, at ogsaa han 

 trænger til saadan Hjælp. 



