264 



poetiske Udsmykkeise kan altid langt snarere ndgaae fra Per- 

 soner, der staae udenfor Skuepladsen, end fra de Handlende 

 selv. — Det er tillige en ganske urigtig og uhistorisk Fremstilling 

 af Folkevisernes Skiebrie, at de tidligt og længe kun vare 

 kiendte og siungne paa Borgene af disses adelige Beboere ; eller 

 at kun disse, som den Tids Kiærne af Folket, maatte have været 

 i Stand til at digte dem. Afstanden i aandelig Cultur var i 

 hine Tider ikke saa stor imellem Ridderen og Almuesmanden, 

 som den længere hen blev; Ridderen, der i det 13de og 14de 

 Aarhundrede ligesaa lidt kunde læse eller skrive, som Bonden, 

 kan i det Hele ikke antages at have havt større Evne end 

 denne til at blive Folkesanger; og Viserne ere ikke, som Nogle 

 ville tænke sig, udelukkende bevarede ved Tradition paa Ade- 

 lens Herregaarde, indtil man der begyndte at opskrive dem. De 

 have længe været hele Folkets og alle Stænders Eiendom; vil 

 man antage nogen Stand, i hvilken de, før Skrivekonsten i Mo- 

 dersmaalet blev mere almindelig, vare mest udbredte, eller hvor 

 haade Viserne og deres Melodier vare mest kiendte : da har dette 

 snarere været Landalmuen, end Adelen. Men det kunde natur- 

 ligviis i første Halvdeel af det 16de Aarhundrede ikke være 

 Bønder, eller deres Koner og Døttre, som begyndte at op- 

 skrive deres Folkesange i Visebøger. Dette er noget, som ikke 

 engang er faldet dem ind efterat ordentlige Landsbyskoler kom 

 i Gang; ja det var maadelig nok bestilt med adelige Fruers og 

 Jomfruers Skrift i det 1 6de Aarhundrede. I dettes første Halvdeel 

 synes Skikken at være opkommen, at særdeles slige Damer lagde sig 

 efter at samle Viser og Sange, baade danske og tydske, gamle og 

 nyere, og at opskrive, eller lade dem ved Andre efterhaanden ind- 

 skrive i dertil indrettede Boger. Dette er vore Haandskrifter af 

 Folkeviserne; og det maa bemærkes, at der gives kun faa af disse, 

 hvis Indhold er indskrænket til gamle Sange allene; ligesom en 

 stor Mængde mere eller mindre slette, ufuldstændige eller for- 

 vanskede Visetexter i saadanne Bøger bære umiskiendeligt Præg 

 af at være en umiddelbar Opfatning af Visens mundtlige Reci- 



