283 



der mere udførligt end Nogen tilforn har behandlet jydske Dialec- 

 ters Lydlære og Formlære , maatte antages at være saa fortrolig 

 med Folkesproget i flere Egne af Halvøen , at han , ved Siden 

 af hine, kunde have meddeelt flere Sprogprøver efter egen Op- 

 fatning, og saaledes baade have bestyrket eller bedømt Rigtig- 

 heden af de tidligere bekiendte, og yderligere beriget denne 

 (i det 3die Tillæg indeholdte) Deel af Priisskriftet, hvilken man i 

 det Hele maa finde mager og ufuldstændig. Af en saa vigtig 

 og mærkelig jydsk Sprogart, som den vendsysselske , er f. Ex. 

 kun meddeelt et lidet Fragment, taget af Melsens haandskrevne 

 vendsysselske Ordbog, som dog indeholder nogle flere og større 

 Stykker. 



Forfatterens Udvikling af de grammatiske Forhold i det 

 jydske Folkesprog lider under en, med den ovenfor angivne 

 noget beslægtet Mangel, nemlig paa et tilstrækkeligt Antal af 

 jydske Ord og Udtryk, til Exempler og Oplysning ved enhver 

 fremsat Regel. (Jeg siger ikke, at saadanne reent fattes; men 

 at der findes for faa.) Et saadant Hensyn til overalt og til- 

 strækkeligt givne Ordprøver, saavel i Hovedformer, som i Bøi- 

 ningsformer, anseer jeg for uundværligt ved et Arbeide af denne 

 Natur, hvis det skal blive fatteligt og tydeligt for Læsere i Al- 

 mindelighed; og det synes at være afgiort og utvivlsomt, at et 

 saadant Arbeide ikke skrives aliene for de faa Sproglærde i 

 Landet, der kunne benytte enhver, nok saa kort og streng gram- 

 matisk Opgift i Dialectlæren ; men ogsaa for andre simplere 

 Læsere, især de i Jylland indfødte, hvoraf Mange kunne have 

 Evne til og Interesse for at prøve Rigtigheden af Forfatterens 

 Systematik og grammatiske Angivelser.*) — Jeg maa tilføie, 



*) Det er en Bemærkning-, som her eller andensteds kunde finde sin Plads, 

 at hverken nærværende Forfatter, eller en Anden, der har skrevet over 

 den jydske Dialect (Lyng-by), ligesom heller ikke han, der har indsendt 

 den første Begyndelse til en siællandsk Dialectlære, ere udg-aaede fra 

 det rigtig-e og naturlige Princip , at opstille en selvstændig Dialectlære, 

 nærmest sammenholdt med vort nuværende Tale- og Skriftsprog. Alle 

 3 Forfattere forvilde sig derimod strax i etymologiske Paralleler, og i 



