284 



hvad det sidste angaaer, at der ikke blandt alle Selskabets Med- 

 lemmer findes en Eneste, der var competent til en saadan Prø- 

 velse. Ingen af os vil kunne gaae ind paa nogen speciel Kritik 

 over Forfatterens Data eller schematiske Fremstilling af de for- 

 skjellige jydske Dialecters grammatiske Forhold; men maa over- 

 lade dette til indfødte Sprogkiendere. En Forvaring i den Hen- 

 seende fra Censorernes Side vil være uundgaaelig nødvendig. 



Der er en anden Omstændighed , som giør det i høi Grad 

 vanskeligt, trættende, undertiden ganske vildsomt og forvirrende, 

 at læse Forfatterens Skrift i dets Hoveddeel; og jeg tilstaaer 

 ligefrem, at jeg har langt bedre kunnet danne mig selv en 

 Forestilling om Dialecternes Grammatik, i sammes Hovedtræk^ 

 ved at giennemlæse de jydske Sprogprøver, saavidt disse ud- 

 strække sig , end ved Forfatterens meget udførlige Lydlære (den 

 indtager næsten ligesaa megen Plads, som den egentlige Sprog- 

 lære eller Formlære; hvorimod Syntax, Ordstilling og Sætnings- 



det Islandske eller Gammel-Nordiske og andre gamle Sprog — og 

 glemme derover det Væsentlige: allerførst at give os et klart Sprogbil- 

 lede af den T Dialekt, vi ville kiende. Vi ville først vide: hvorledes tale 

 Jyderne? Hvorledes er deres Tales Grammatik? og hvorledes maa 

 deres Dialectsprog skrives nærmest efter forskiellige Egnes Udtale? — 

 Siden kommer Spørgsmaalet: hvorfra have Jyderne deres Sprog? og med 

 hvilke gamle Sprog og Sprogformer er det i Slægt? — I det sidste 

 Punkt maa Vedkommende lægge Vind paa den fornødne Afholdenhed 

 i at hengive sig til personlige eller nationale Yndlingsideer, dersom de 

 ville undgaae den Mistanke , hvormed Sprogforskere altid maa gaae et 

 vist Slags Etymologer i Møde. Disse ere, i Følge deres Fremgangs- 

 maade og fra deres forud tagne Synspunkt, i Stand til at bevise de 

 forunderligste Sprog-Oprindelser og Ordkilder. Vi have hos os selv i 

 det 17de Aarhundrede havt et Par lærde Linguister, hvoraf den ene 

 (P.Jensen WandelJ fandt Kilden til det danske Sprog i det Hebraiske; 

 den anden (H. Olsen Nysted) i det Græske. Man vil kalde dette 

 forældede, uvidenskabelige Phantasier. Men man kan finde meget 

 overraskende« Phænomener i den nyeste comparative Etymologie. Et 

 saadant vilde den franske O verretsdommer Mourain de Sourdevals „O ri- 

 gines Gothiques de la langue francaise" være, i Fald Værket 

 er udkommet. Han bebuder det i et „simple programme", under 

 Titelen: „Etudes gothiques"' 1 (1839); og selv dette har mere Nyt og 

 Interessant, end man venter sig. 



