Mødet den 23 de Januar. 



Herr Etatsraad Escliricht søgte at vise den i sin Tid saa meget 

 omtalte Kaspar Hausers Historie fra et nyt Standpunkt, hvorved 

 den turde tabe det mystiske Slør, der hidtil hvilede over den, 

 og derved maaskee først vinde sand Interesse for den strengt 

 videnskabelige Domstol. 



Den under Navnet Kaspar Hauser saa bekjendt blevne 

 Person viste sig, som man vil erindre, den 26de Mai 1828 i 

 en af Niirnbergs Gader med et Brev, der var stilet til Rit- 

 mesteren ved en der i Byen liggende Rytteresqvadron. Brevet, 

 der tilsyneladende var skrevet af en aldeles udannet Mand, 

 indeholdt en Anmodning om at optage Ihændehaveren som 

 Rekrut ved Esqvadronen; men Brevskriveren havde ikke alene 

 ikke navngivet sig, han angav ydermere, at det ikke vilde kunne 

 nytte at udfritte Ihændehaveren, eftersom denne lige fra den 

 Tid af, at han for henved 16 Aar siden som et Barn paa et 

 halvt Aar var bleven fundet udenfor hans Dør, ikke var kommen 

 ud af Huset, og at ei heller Nogen ellers havde faaet Noget at 

 vide om hans Tilværelse. 



Naar en saa planmæssig Hemmeligholdelse i og for sig 

 maatte vække Mistanke mod Pleiefaderen, saa fik denne Mis- 

 tanke en ganske særlig Betydning ved det 16-17aarige Men- 

 neskes hele legemlige og aandelige Tilstand. Skjøndt han 

 nemlig forstod at stave sig frem i en Bog og efter smaa Børns 

 Maneer at skrive Bogstaver, saavelsom sit eget Navn, syntes 

 han dog næsten ganske uøvet i at tale, gaae, benytte sine Hæn- 

 der og Sandseredskaber og bruge sine aandelige Evner. Han 

 var — deri stemmede Alle overeens, der lærte ham at kjende — 

 i Eet og Alt et lille Barn i et 16-17aarigt Menneskes Legeme. 

 Dette, meente man, maatte nødvendigviis tilskrives den af Pleie- 



l* 



