39 



tion, men savner ikke Analogier, s. Madv. Gr. Gr. g 22 b, Noten 

 under Lin., navnlig Isokr. mod Kallimach. 13: IJvp&dvopai, ås 

 Kakki^aypv ov \iovov nsql twv iyxXfjfjbdTæv åiavostG&cu tysvdrj 

 léysiv , dXXd xal Trjv åiaiTctv (jiéXXsiv s^aovov siv at,* Euripid. 

 Bacch. 343 f. Tovås tov åiddaxctXov åixqv fiéisifii" 



Den følgende Sætning er rig paa hidtil ukj endte Ord. *Avåi%aQeiv 

 er rigtig forklaret af Oekonomides, at dele sig i to lige Dele, smig. 

 Iliad. 18, 511 : dvåi%a ndvza ådaao9ai. Hdt. 6, 109 : (%a yivov- 

 tai al yvcofiai. Arist. Polit. 6,3,6: sav di%a q åxxXrjo'ia yévr}- 

 xai rj to åixaGTr\Qiov. — Bsvoåixai stadfæster Dindorfs Conjectur 

 til Laurent. Lyd. 1, 38. 6, 68, hvor Hdskrne have gevoåoxqg 

 som en Oversættelse af Prætor Peregrinus. — 'Ettwiiottjs , eed- 

 svoren, kjendtes tidligere kun i Formen mcopoTog. I samme 

 Betydning staaer ndf. ogxcofioTijg. 



Lin. 6: Jixd&G&at, xcctcc tccq GvfjfioXdg er det Samme, som 

 ellers kaldes åtxd^sad-ai, and av^i^oXcov, efter en Aftale imellem 

 to Folk eller Tractat. Naar K. F. Hermann (Staatsalterthi'imer 

 116,10, 4de Våg.) mener, at man i denne Betydning kun har 

 brugt Intetkjønsformen gv(a{joXov, og derfor vil rette Gv[i(ioXai 

 hos Aristot. Rhet. I, 4, modbevises han ved denne Indskrift. 



Jijfiiovgyoi kaldtes de øverste Embedsmænd i mange doriske 

 Stæder, saaledes i Petilia (Corp. Inscr. 4), efter Etymol. M. i 

 Argos og Thessalien, efter Thuk. 5, 47 i Mantinea og Elis. 

 Hos samme Frf. 1, 56 læse vi, at Korinth sendte imdfjfiiovoyoi 

 til Potidæa, aabenbart Folk der skulde staae ved Siden af de i 

 Potidæa regjerende Demiurger. Fra en senere Tid er det be- 

 kjendt, at 10 Demiurger stode i Spidsen for det achæiske 

 Forbund. 



L. 7 f. : nsvwQxia {nsvSooxia) , en femdobbelt Ed, er 

 udentvivl rigtig forklaret af Oekonomides som en Ed, hvori 

 man har paakaldt 5 Guder. 



