58 



Ved den practiske Anvendelse af den approximative Qva- 

 drat-Methode antager jeg, at man i Regelen vil vælge J.=^(a+a), 

 # = /*(£ + /$), C — U{6-^~y). . . hvor a, /?, y... ere Størrelser, 

 der ikke overskride visse bestemte Grændser or , /J , y . . ., 

 og hvor g, h, k, . . . alle ere Potentser af Tallet 10*). 



Idet vi nu gaae ud herfra, saa ville vi fremdeles antage, 

 at alle Afvigelserne (a) gaae i samme Retning, altsaa enten alle 

 ere positive eller alle ere negative, samt at de ligeledes alle 

 have deres største Værdi a , thi i dette Tilfælde er det let 

 indlysende, at Feilen p' i Bestemmelsen af p bliver et Maximum. 

 Den samme Forudsætning, som vi her have udviklet for a med 

 Hensyn paa Bestemmelsen af Feilen p' , ville vi ogsaa gjøre for 

 enhver af de andre Størrelser /?, y . . . med Hensyn paa Be- 

 stemmelserne af de Feil q\ r' . . . , som begaaes ved at vælge 

 den approximative Methode, istedetfor at bestemme £>, #, r . . . 

 ved de mindste Qvadraters Methode. 



Constanterne p, q, r . . . bestemmes ifølge de mindste Qva- 

 draters Methode ved Formlerne (7). Antages nu, at vi istedetfor 

 Factorerne (a), (b), (c), . . . benytte Factorerne (a — a ), [b — /? ), 

 (c — y )j . . . saa ville vi for Constanterne erholde Værdierne 

 (p+p'), (q-\-q') og (V-f-r') og Ligningen (7) kunde altsaa skrives: 

 2{a— a )(atø + pO + &tø + tfO+c(r + r') + ...-- m)=*0 j 

 2(b—p )(a(p+p')-\rb(q + q')+c(r + r')+ ...— m) = > (8) 

 2(c—y )(a(p+p') +b(q + q') + c(r+r') + ... — m) = 0) 

 etc. 

 Tænke vi os fremdeles Constanterne i Ligningerne (2) at 

 være bestemte ifølge den approximative Methode, saa ere altsaa 

 (p-hp')i fø + S'')} i^ + O bekjendte. Indsætte vi disse i Summen 

 af Ligningerne (6), saa finde vi ogsaa let Summen af alle Feilene : 

 2(u)=2(a(p-\-p')+b(q+q') + c(r-{-r')+...— m) . ... (9) 



Men opløse vi Ligningerne (8) i deres enkelte Dele , og 



*) I det betragtede Exempel er saaledes g = 10, h — l, « =0,05 og 

 00=0,01. 



