den understøttede ham med sin Sømagt; i Aaret 313 sendte 

 baade Lysimachus og Antigonus Gesandter til denne Fristat for 

 at opfordre den til et Vaabenforbund, men den foretrak at be- 

 vare sin Neutralitet. Kalcedon blev ikke indtaget af Alexander 

 paa hans Tog til Asien og udholdt i 315 en Beleiring af den 

 bithyniske Konge Zipoites, som maatte anerkiende dens Frihed. 

 Der haves ingen Beretning om, at disse to Stæder have maattet 

 underkaste sig Lysimachus, uagtet det dog ikke er saa lidet, 

 hvad der er meddeelt hos de gamle Forfattere vedkommende 

 de græske Landes Historie i denne. Periode, og de optræde 

 begge som selvstændige Stater umiddelbart efter Lysimachus's 

 Død. Der gives fremdeles et betydeligt Antal Guldmynter og flade 

 Tetradrachmer af raat eller halvbarbarisk Præg, der tillige ere 

 af ringere Vægt og undertiden indeholde de senere Cursivbog- 

 staver; de ere ifølge Mærkerne prægede i Byzants, Sestus , de 

 pontiske Stæder Mesembria, Odessa, Kallatia, Tomi, Istria og 

 Heraklea. Det raae, ofte ugræske Arbeide paa disse Mynter 

 lader sig kun forklare af barbariske Folks Overmagt ; men under 

 Lysimachus vare de nævnte Kyststæder ikke udsatte for nogen 

 Paavirkning af disse. Thraciens Sydkyst var aldeles græsk. Paa 

 Østkysten boede vel indfødte og indvandrede barbariske Folk i 

 Nærheden af de græske Coloni- Stæder; men da Lysimachus 

 havde en Krigsmagt liggende i disse og overhovedet holdt de 

 barbariske Folk i Tømme, kan det ikke antages, at den græske 

 Cultur og Kunst, som af de autonome Mynter sees at have 

 blomstret i disse Stæder, da de bleve underkastede Lysimachus, 

 under dennes Regering ere gaaede tilbage. Efter Lysimachus's 

 Død forandredes Forholdene aldeles. Gallerne oversvømmede 

 Thracien og grundede der Kongeriget Tyle, som bestod i over 

 70 Aar. De hærgede Landet, udplyndrede eller brandskattede 

 Stæderne, og de indfødte Folk, der ikke længere lode sig holde 

 tilbage, trængte frem efter dem. I Stæderne ved det sorte 

 Hav forfaldt den græske Cultur, som det synes, uden senere 

 ganske at kunne reise sig igjen. Ogsaa Chersonnes tilligemed 



