74 



Modsætningen mellem Jødedommen og Paulinismen skulde ud- 

 jævnes og ophæves. »Vi see her en Skikkelse af den christe- 

 lige Lære , hvor det friere paulinske Princips Betydning vel er 

 bevaret, men ogsaa Forsøget er gjort paa at bringe det G. T.s 

 Religionsforfatning i saa nær oprindelig Forbindelse med Chri- 

 stendommen som muligt, derved nemlig, at den viser den chri- 

 stelige Bevidsthed en Vei, hvorledes den. kan finde sit Indholds 

 Rigdom ogsaa allerede i det Gamle Testament, i det Mindste 

 forbilledligt og antydningsmæssigt. Hebræerbrevet danner saa- 

 ledes Overgangen til en Form af den christelige Bevidsthed , i 

 hvilken, saaledes som det siden efter hørte til den katholske 

 Christendoms Charakteer, Forskjellen mellem den gammeltesta- 

 mentlige og den christelige Religion saameget som muligt for- 

 svandt, i den Forudsætning at begge i og for sig efter Indhold 

 og Form vare den samme Religion, kun den ene den fuldkom- 

 nere, den anden den ufuldkomnere.« 



Til de meest veltalende og brilliante Partier i Thiersctis 

 Die Kirche im apost. Zeitalter hører det Afsnit (S. 189-197), 

 hvor Forfatteren oplyser Anledning, Indhold og Hensigt af Bre- 

 vet til Hebræerne. Thiersch antager Brevet at være skrevet (af 

 Barnabas, efterat Paulus havde angivet ham Hovedtankerne) til 

 palæstinensiske (jerusalemske) Jødechristne, hvilke af det jødiske 

 Hierarchie vare blevne udelukkede ( — Ebrard i sin Comm. an- 

 tager, at de truedes med denne Udelukkelse — ) fra det jødiske 

 Religionssamfund og saaledes forhindrede fra Deeltagelse i Of- 

 fringer og den øvrige Tempelcultus (medens det naturligviis 

 ikke kunde forbydes dem at iagttage Omskjærelse, Sabbath, Af- 

 holdelse fra levitisk urene Spiser o. desl. , hvorom der derfor 

 ikke findes nogen Omtale i Hebræerbrevet, saaledes som i de 

 paulinske Breve til Gaiaterne, etc). Brevets Hensigt bestemmes 

 derfor saaledes, at det har været en Trøsteskrivelse. »Kun den, 

 der ganske kunde sætte sig ind i en ægte Israelits Liv til den 

 Tid, da Templet endnu bestod, kunde vurdere den Troesprøve, 

 hvilken hine Christne, til hvilke Brevet er nærmest rettet, vare 



