93 



fra fjerde Aarhundrede af har havt sin Plads i Kirkens Kanon, 

 har det dog aldrig kunnet vinde lige Anseelse med det første 

 Petri Brev; men selv Theologer, som ellers sluttede sig til den 

 almindelige Tradition om det Nye Testamentes Kanon, have 

 taget i Betænkning at anerkjende andet Petri Brevs Ret til at 

 gjælde for petrinsk eller vel endog overhovedet for kanonisk*). 

 Ifølge Ensebii Vidnesbyrd (h. e. III, 39 og IV, 14) have 

 allerede de apostoliske Fædre Papias og Polyharp (fra andet 

 Aarh.) kjendt og benyttet det saakaldte første Petri Brev, og i 

 Polykarps Brev til Philippenserne — hvis Ægthed synes med 

 Urette at betvivles — finde vi foruden andre Yttringer, der dog 

 neppe kunne betragtes blot som Gjentagelse af almindelig chri- 

 stelig og apostolisk Talebrug, følgende Sted, hvis Lighed med 

 et tilsvarende i første Petri Brev er for paafaldende til at kunne 

 forklares anderledes end ved Benyttelsen af dette. 



1 Petr. 1, 8. Polyh. 1. 



"Ov ovx slåoreg ceyaTtaTs, elg Elg 6v ovx låovrsg mGxsvs- 



ov aozi pr} oQwvTsg riitftevoy- rs, mtivevovtsg ås dyalliåa&s 



isq ås ccyaXhaG&e %ctQtt åvs- %ciQa apsxAalijno xcd åsåo^a- 



xXalijzM xai åsåo^aafié^rj. tf/igj^. 



IrenæuSj Tertullian, Clemens Alexandrinus paaberaabte sig 

 forskjellige Yttringer af »Petrus i hans Brev» (som om der kun 



*) Det kan for danske Læsere være betegnende nok, at en ogsaa med 

 Hensyn til N. T.s Kanon saa conservativ Theolog- som afdøde Biskop 

 J". P. Mynster i Bemærkningerne til sit Udkast til en Alterbog og Ritual, 

 Kbh. 1839, ansaae det for rettest, „at ingen Text af det saakaldte andet 

 Petri Brev blev foreskreven til kirkelig Brug, da dette Brevs Ægthed 

 er meget tvivlsom", a. St. S. 12. Forresten turde dette Exempel være 

 temmeligt enestaaende i sin Art. Thi hvor ivrigt end de kritiske Un- 

 dersøgelser om de bibelske Skrifter ere blevne førte af de Lærde, har 

 dog Kirken i Almindelighed taget saalidt Hensyn til dem, at endog 

 den anglicanske Orthodoxie, som har villet gjennemføre det protestan- 

 tiske Princip om Kanon indtil Udeladelsen af det GI. Testamentes Apo- 

 crypher, derved befinder sig i Strid med sin egen Lilurgie (Book of 

 common prayer), der har Lectioner, som ere tagne af hine Bfjger. 



