96 



11. 16. 24. 2, G. 10. 11. 12. 3, 6. 10. 20. 4, 8. 18). Men 

 med Hensyn til den sidste Omstændighed lader der sig be- 

 mærke, at Apostlene turde i Almindelighed forudsætte ogsaa 

 hos Hedningechristne Kundskab til det G. T., der for de ældste 

 Christne endnu var den eneste hellige Skrift (sig. Pauli Breve 

 til Romerne, Gaiaterne, Corinthierne), en Kundskab, der for- 

 resten ved en Anvendelse som den, der i første Petri og andre 

 nytest. Breve er gjort af gammeltestamentiske Udsagn, ikke be- 

 høvede at være af nogen dybere eller mere omfattende Art, 

 for at disse kunde blive forstaaede af Læserne. Med Hensyn 

 til Ordet naQsmdr^oiq i Titskriften vilde dettes Udlægning i 

 Betydning af jødiske Proselyter, som vare blevne Christne 

 (ixXtxioTg), gjøre det nødvendigt, at man anvendte samme Ud- 

 lægning ved 2, 11: »Jeg formaner Eder. som Fremmede og Ud- 

 lændinge {rraQay.alw cog naooixovc xal TraQtmd^fjbovg) at afholde 

 Eder fra kjødelige Lyster, som stride mod. Sjælen etc.« og ved 

 1, 17: »Tilbringer Eders Udlændigheds Tid (%6v irjg naooixiccq 

 vficov xqovov)«, hvilket synes at indeholde en besynderlig Moti- 

 vering fra Forfatterens Side , medens disse Formaninger blive 

 ligesaa passende som naturlige ved at forklare de ovennævnte 

 Udtryk i den metaphoriske Betydning, som ifølge Hebr. XI, 13. 

 Philipp. III, 20 er uafviselig, at nemlig de Christne, hvis sande 

 Hjem og Fædreland er i Himlen, ere Fremmede, Udlændinge 

 paa Jorden*). Dertil kommer, at naQsnidriiioi, ikke, som Michae- 



*) nctQtnidrjfxo? og nagiii^rjfÅHV bruges om den, der for en kort Tid op- 

 holder sig paa et fremmed Sted (s. Passow, Pape o. a. Lexicographer) 

 Sig. foruden Hebr. XI, 13 (nctQemdquol inl rtjg yrjs) Luc. 24, 18 (av 

 /uovos -nctQoixils 'l(Qova«kr) t u) ogsaa Hilsenen i det første Clementinske 

 Brev: C H ixxXtjala tov 9éov r\ TiaQoixovacc Piouyv rjj éxxXqolcc tov &sov 

 rjj nccQoixovat] Koqiv&ov, zkyrois, ?)ytao l uéi>oi<; y.rl. — hvor altsaa den 

 i Rom, i Corinth sig opholdende Christenmenighed ikke ligefrem kaldes 

 ovoa Iv KoqLv&<» , iv Poi { u^ — hvad jo forresten kunde siges og er 

 sagt af Paulus i Pliisenen ved flere af hans Breve — men nccQoizovact, 

 til at betegne de Christne i deres Forskjel fra de øvrige Beboere i 

 hine Stæder. 



, 



