115 



stilling om dets Charakteer, .Oprindelse, Anledning, Hensigt og 

 den hele Situation af historiske Forhold, hvori det skal ind- 

 føies? 



Ved første Petri Brev handles der om et Skrift, hvis An- 

 seelse som apostolisk ikke blot beroer paa en Tradition, som 

 f. Ex. det første kanoniske Evangelium, hvis Forfatter aldeles 

 ingen Antydning har givet om, at han var Apostlen Matthæus, 

 eller som Hebræerbrevet, hvis Affattelse ved Apostlen Paulus 

 man tildeels har støttet paa misforstaaede Yttringer i dette 

 Brev, etc. ; men der handles her om et Skrift, hvis Forfatter, 

 dersom det ikke er Apostlen Petrus (1, 1. 5, 1), med Bevidst- 

 hed og Forsæt falskeligen har udgivet sit Værk for at være 

 denne Apostels. Naar de Wette talte om »den i sig selv for- 

 hadte Antagelse af en Under sky delse« som en Hindring for, at 

 Tvivlsgrundene om første Petri Brevs Ægthed vilde finde megen 

 Anerkjendelse, da har han vel maattet høre meget djærve Be- 

 breidelser af de Baurske Theologer for at have omtalt et Hen- 

 syn, som aldeles ikke kom i Betragtning, hvor der spurgtes 

 udelukkende efter, hvad der var sandt; men til Grund for hiin 

 Yttring ligger Erkjendelsen af, at med Opgivelsen af den Tillid, 

 som man har skjænket en Forfatter, der antoges for en Apo- 

 stel, men som eftervises at skulle have tillagt sig falskeligen 

 denne Værdighed, er forbunden en Følelse af saameget større 

 Ulyst, jo mere denne Opdagelse har middelbar eller umiddelbar 

 Indflydelse paa flere andre Anskuelser, som ere af Vigtighed 

 for den religiøse Overbeviisning. 



Det var imidlertid ikke de Wettes Mening, at en saadan 

 Følelse skulde have den afgjørende Stemme ved et Spørgsmaal 

 af den omhandlede Art — han udtrykte sig jo ogsaa kun histo- 

 risk om, hvorledes i Almindelighed hiin Hypothese vilde blive 

 modtagen — ; men han har tillige i hine Ord antydet, at Mod- 

 sigelsen mellem Antagelsen af første Petri Brevs Uægthed og 

 Kirkens almindelise Tradition om dette Skrifts Affattelse ved 



