129 



slutte, hvorvidt og hvorledes Weiss har benyttet sine Forgjæn- 

 geres Undersøgelser. Paa Grund af det Ubekjendtskab, hvori 

 vi befinde os med Hensyn til saamange Punkter af den ældste 

 Christenheds Historie, og de utydelige Antydninger, som vort 

 Brev indeholder, kan der i og for sig ikke nægtes Weiss's An- 

 skuelse om en saa tidlig Affattelsestid samme eller dog lignende 

 Gyldighed, som indrømmes andre Hypotheser, der henføre Bre- 

 vet til en sildigere Tid. Dog vil det ved hiin Indskrænkning 

 tillige indsees, at den tidlige Affattelsestid, som skulde udelukke 

 Muligheden af, at Forf. til Petri Brev havde kjendt og benyttet 

 de paulinske Breve, kun selv er en Mulighed, en Hypothese, 

 hvis Rigtighed navnlig beroer paa, om der ikke findes Modsi- 

 gelse i de omhandlede nytestamentiske Skrifters indbyrdes For- 

 hold. Men nu har desuden Weiss i sin Bestræbelse for at 

 hævde det angivne Tidspunkt for Affattelsen af Brevet indladt 

 sig paa endeel andre problematiske Forestillinger og Paastande. 

 Ifølge Weiss skal nemlig Petrus »paa Grund af Evangeliets saa 

 heldige Udbredelse blandt Hedningene vistnok have anerkjendt 

 Hedningemissionen i dens factiske Berettigelse, men, da han 

 dog altid fandt den i Modsigelse med sin Grundanskuelse om 

 Jodernes oprindelige Eneberettigelse til Deeltagelse i den mes- 

 sianske Frelse, aldrig ganske have fundet sig tilrette i dette 

 Anliggende. Ikke egentlig af indre forandret Overbeviisning, 

 men kun paa et udtrykkeligt Vink af Gud i et bestemt Tilfælde 

 (Cornelii Omvendelse) skal han have antaget den friere Praxis i 

 Omgang med Hedningechristne, og deraf lader det sig da ogsaa 

 forklare, at han i Antiochien (Gal. II) saa let blev den utro 

 igjen. Om Petrus senere har gjennembrudt Skranken for denne 

 sin Anskuelse, lader sig vel formode, rnen ikke paastaae med 

 Vished, da det første Petri Brev endnu ganske gaaer ud fra 

 Forudsætningen om Jødernes oprindelige Eneberettigelse i Ghri- 

 stenmenigheder, hvori Hedningene kun kunde gaae op som et 

 forsvindende Element«. 



