130 



Men imod denne Weiss's Anskuelse taler dog saavel Apo- 

 stelhistorien , saafremt man ikke vil opgive Historiciteten af 

 Petri Tale paa Apostelconventet (Aet. XV), som Pauli bestemte 

 Erklæring i Gal. II, 13. 14, at Petrus kun af »Frygt og Hykleri« 

 opgav den af ham tidligere viste friere Praxis i Omgang med 

 Hedningene. Vi have allerede tidligere i denne Afhandling *) 

 efterviist, hvorledes Pauli Argumentation og Petri Taushed for- 

 udsætter, at Petrus har fundet Pauli Dadel begrundet og følge- 

 ligen ikke har kunnet vedblive i sin indskrænkede Anskuelse 

 om Jødernes Eneberettigelse til Deeltagelse i Messiæriget. Naar 

 Partivæsenet i Corinth forudsætter, at det jødechristelige Parti 

 sammesteds beraabte sig paa Petri Autoritet ligeoverfor Paulus, 

 da lader sig vel deraf slutte til en forskjellig Fremstillings- og 

 Udviklingsmaade i Petri og Pauli Missionsvirksomhed (f. Ex. at 

 Petrus nærmere knyttede sin Læreudvikling til det G. T.); men 

 vi see tillige, at Paulus selv ikke anerkjender nogen Modsætning 

 eller Modsigelse mellem sig og Petrus. 



Ved sin ovennævnte Udvikling har Weiss — besynderligt 

 nok — tilegnet sig saameget af Baurs Anskuelser, at det falder 

 denne Theolog**) let at eftervise, hvilken i sig selv uværdig 

 Forestilling Weiss — efter dennes egne Forudsætninger om den 

 historiske Paalidelighed af Ap. G. — kommer til at give om 

 Apostlen Petrus, naar han taler om »den ydmyge Inconseqvents, 

 hvormed Petrus , trods sin egen Overbeviisning om Jødechri- 

 stenheden som Messiærigets egentlige Substants, dog skal have 

 bøiet sig for Guds i Kjendsgjerninger aabenbarede Villie om 

 Hedningenes Ligeberettigelse « . ***) 



*) See Oversigt f. 1855, S. 273 f. 

 **)I en Artikel i Theol. Jahrb. 1856, 2s H. : Der erste Petrinische Brief, 

 mit besonderer Beziehung auf das Werh: Der petrinische Lehrbegrif, von 

 Lic. Dr. B. Weiss. 

 ***) „Die demiithige Inconseqvenz ware, nachdem Gott durch solehe That- 

 sachen geredet und die Apostel diese Thatensprache wohl verstanden 

 hatten, nichts ånders gewesen als der beschrånkte Eigensinn und Eigen- 



