170 



tegne Navnet paa en Stad eller et Folk, følger heraf, at de 

 tvende Kobbermynter maae løsrives fra al Forbindelse med de 

 macedoniske Kongers Mynter og forklares uden Hensyn til 



disse. 



Hvad det angaaer, at Oxehovedet har det ene Horn nedad- 

 bøiet, mener Lagoy, at man derved har villet betegne, at det 

 var Hovedet af en Ko, fordi denne Difformitet, der ikke tillod 

 at anbringe Aaget, vilde være en væsentlig Feil ved en Arbeids- 

 oxe og ikke vilde kunne taales hos Tyren, der skulde forplante 

 Racen. Jeg troer, at denne Fremstilling kan forklares paa en 

 simplere Maade. Medens man hos det almindelige Hornqvæg 

 ikkun af og til træffer eet af Hornene forvoxet eller nedhængende, 

 er dette mere almindeligt hos de svaghornede Racer, der have 

 løse, stærkt frembøiede eller nedadvendende Horn. 53 ) Saadanne 

 Racer synes i Oldtiden, ifølge de gamle Forf., at have været tem- 

 melig udbredte, mere end i nyere Tider. Aristoteles, Ælian 

 og Plinius berette saaledes, at Oxerne i Phrygien, ved Erythræ 

 i Jonien og paa andre Steder havde Hornene bevægelige lige- 

 som Ørene. 54 ) Ælian fortæller om Oxerne i Libyen, at de 

 havde Hornene foran Øinene, saa at de ikke kunde see, hvad 

 der var for Fødderne 55 ); og om de kariske Oxer siger Plinius, 

 at de vare hæslige af Udseende og havde omvredne Horn 56 ). 

 En Oxe, der havde det ene Horn nedadvendt, havde et eget 



53) See overhovedet ang. disse Racer: Schreber, Die Saugethiere V. p. 



1625-27; Will. Youatt, Cattle, their breeds, management and d^eases, 



p. 181, 196-197 og 282-283. 

 5*) Aristot. De part. anim. III, 9, 3: rå xégara ngocnét+vx* fiakkourio oej>- 



\a J Q ura <&,«< f* ** Ælian De nat. anim. II, 20: BoetEov- 

 & Q alo>y,.so> xcci xé Q «ra * ft* PH«. XI, 45: (cornua) mohha ut 

 aures Phrygiæ armentis. 



55 ; Ælian De nat. anim. XVI, 33. 



5«) Plin VIII 70: Carici boves in parte Asiæ foedi visu . . . luxatis cor 

 nibus, excellentes in opere narrantur. Jvfr endnu Herod. IV, 29 om 

 Hornqvægeti Skythien, Tacitus Cap. 5 om det i Germanien og Ælian 

 XVI, 33 (efter Aristoteles; om det leuktriske i Boeotien. 



