206 



Sammenhængen og Læseligheden af flere Sider efter hinanden 

 tilsteder en Dom, ikke blot den største Magerhed, men de 

 meest paafaldende Spring, Hensætning af aldeles fra al Forbin- 

 delse udrevne Notitser, og saadan Forvexling, der aldeles bestemt 

 henviser til skjødesløs Excerpering som sin Kilde. Det fulde 

 Indtryk heraf faaes kun ved at læse det Hele, saavidt det kan 

 læses; men Beskaffenheden vil allerede fremgaae af følgende 

 Antydninger om de to største opbevarede Stykker. Siderne 13 

 til 16, imellem 3 og 4 Octavsider, indeholde hvad der hos Li- 

 vius udfyldte hele 79de og største Delen af 80de Bog, nemlig 

 Tildragelserne i Aaret 87 fra Cinnas Fordrivelse fra Rom indtil 

 Optimaternes Beseirelse ved Cinna og Marius. Der er her 

 Plads til de ovenfor (1) nævnte Jertegn og Anecdoter og til 

 Skildringen af Cn. Pompeius Strabos Død og Begravelse , men 

 Hovedbegivenhederne selv fremtræde saaledes, at der ikke siges 

 det Mindste om den fordrevne Cinnas Foretagender før Marius 1 

 Tilbagekomst, og iøvrigt kun gives nogle høist fattige Notitser i en 

 Form og Sammenhæng som denne (efter Fortællingen om Gin- 

 nas og Marius' afviste Forsøg paa at bemægtige sig Janiculum og 

 efter Anecdoten om Broderkampen): (l)Nolani progressi oppidum 

 Abellam incenderunt. (2) Marius Servilium apud Ariminum fu- 

 gat; paucos occidit; reliquos, quos corruperat, accipit in dedi- 

 tionem. (3) Senatusque per Metelli legatos consultus de volun- 

 tate Samnitium etc. (Om Nola, Abella, Servilius findes, vel at 

 mærke, ellers ikke et Ord.*) Side 18-20 omfatte Slaget imellem 

 Sulla og Archelaus ved Orchomenus A.86, deres Sammenkomst 

 og Underhandlinger, Sullas Overgang til Asien, Freden med 

 Mithridat (A. 84) og mellemliggende Begivenheder (Livius 82 og 

 83). Ordenen og Sammenhængen i denne Fortælling er den, 

 at der umiddelbart til Notitsen om Sullas og Archelaus' Sam- 



*) S. 14 Col. 2 er en uforstaaelig Hentydning til Noget, der slet ikke er 

 medtaget og fortalt: Cn. Pompejus (Octavium), ut Crassum revocaret, 

 impulit, ne ante debellaretur, quam comitia conficerentur, ut eum magi- 

 stratum ipse invaderet, qui timebatur. 



