224 



Som Grund til at benægte en saa tidlig Affattelsestid og 

 overhovedet Brevets Affattelse ved Apostlen Petrus har man 

 henviist til den i det andet Capitel givne Skildring af de om- 

 talte Vranglærere. Forsaavidt man imidlertid har støttet denne 

 Tvivlsgrund paa Ligheden, som de Vildfarelser og den Usæde- 

 lighed, der i Brevet tillægges disse, have med hvad der af 

 Kirkefædrenes Skrifter er bekjendt om de Hæretikeres Lære og 

 Forhold, hvilke optraadte efter de første Decennier af det 2det 

 christelige Aarhundrede, og som betegnes med det almindelige 

 Navn af Gnostikere, er man gaaet noget for overilet til Værks. 

 Man har nemlig villet gjøre den Anskuelse gjældende, at 2det 

 Petri Brev og overhovedet alle de Skrifter i det N. T., hvor der 

 omtales og bestrides Vranglærere af en Retning, som navnlig 

 ved sin antinomistiske Charakteer adskiller sig fra de judaistiske 

 og antipaulinske Christnes eensidige Fordring paa Moselovens 

 fortsatte Gyldighed for alle Christne, nødvendigen maatte hid- 

 røre fra Forfattere , som levede paa de ovennævnte Gnostikeres 

 Tid, men som for at give deres Polemik større Eftertryk havde 

 udarbeidet Skrifter under Apostles Navne og Autoritet. Herved 

 er blevet overseet, at saavel Tingenes naturlige Udviklingsgang 

 som historiske Vidnesbyrd fra de uomtvistet ægte apostoliske 

 Skrifter ikke blot stadfæste Muligheden, men ogsaa bekræfte 

 Virkeligheden af, at der allerede i det første Aarhundrede efter 

 Christus har i den christelige Kirke viist sig Phænomener af 

 samme fordærvelige Art, som udbredte sig i det andet Aarhun- 

 drede ved Gnostikernes Indflydelse. Det kan nemlig ikke næg- 

 tes, at der allerede før Christendommen, netop ved sammes 

 Indtrædelse i Verden, fandtes saavel blandt Jøder som Hednin- 

 ger saadanne Elementer af religiøs -philosophisk Speculation, 

 som kun behøvede at bringes i Berøring med den nye Religion, 

 for at den christelig-hæretiske Gnosis kunde opstaae. Fremde- 

 les er det vist, at medens der i 2det Aarhundredes historiske 

 Forhold ikke findes nogen særegen Tildragelse, som netop skulde 

 have bevirket dens Opkomst i A. 125-140, indeholder derimod 



