227 



II, 14. sig. 2 Petr. II, 15. 16. Jud. 11), den hedenske Prophet, 

 og som Jesabel, den hedenske Dronning, anrettede Forførelse 

 og Vederstyggeligheder i Israel, saaledes disse i den christelige 

 Menighed. Deres Usædelighed svarer ganske til, hvad Oldtidens 

 sikkreste Udsagn tilskrive Gnostikere; og deres Lære, som de 

 opstillede for at undskylde Kjødets Gjerninger og erklære dem 

 strafløse for de Troende , er uden Tvivl af gnostisk Art. Thi 

 paa det eneste Sted (Apokal. II, 24), hvor der tages noget nær- 

 mere Hensyn til deres Lære, hedder det om dem, som vare 

 forblevne troe og ikke havde ladet sig indvie i denne: vpXv ås 

 léyoo wlg loinolg wlg kv Ovaztiqoig, oGoi ovx s%ovdv %r\v åiåoc- 

 Xrjv TavTt]P, ol itv eg ovx syviaaav zd fia&éa xov Gcczava 

 {oog Isyovat). Her er den mysteriøse Lære, som forjættede Op- 

 ladelsen af Erkjendelsens dunkle Dybder, ligefrem betegnet som 

 Gnosis.*). 



Det er navnlig TMerseh**), der i nyeste Tid har Fortjeneste 

 af ved sine grundige Undersøgelser og aandrige Combinationer (af 

 hvilke vi dog her have forbigaaet flere, fordi deres Rigtighed 

 er af mere omtvistelig Natur) at have efterviist, hvorledes der 

 mellem den forchristelige Gnosis og de gnostiske Secter i 2det 

 Aarh. ligger en Gnosis, som ikke blot gjør det unødvendigt at 

 søge de i 2det Petri Brev og andre nytestamentiske Skrifter 

 skildrede Hæretikere udenfor den apostoliske Tidsalder, men 

 endogsaa nøder os til at forkaste den Anskuelse, som gaaer ud 



Paa den forskjellige Udlægning af det anførte Sted, om hiint yvwvai rd 

 Padéa refererer sig til en Kundskab om Guds eller Satans Hemmelig- 

 heder (s. Commentt.) , kommer det ikke an. I ethvert Tilfælde forefinde 

 vi her den antinomistiske Gnosis efter dens theoretiske og dens prak- 

 tiske Retning. 



See denne Theologs » Versuch zur Herstellung des historisclien Standp. fiir 

 die Kritik der neutest. Schriften « , 5te Cap. >• Ueber die im N. T. bekdmpf- 

 ten Håresien^, S. 281-268 — et Afsnit, som Forfatteren (S. 40) i Forbin- 

 delse med det næste: »Uber die Geschichte des Kanon« selv regner til 

 sin Bogs Centrum — ; sig. hans i Anledning af Baurs Remonstratiou 

 (»Der Kritiker und der Fanatiker« u. s. w.) A. 1846 udgivne «Einige Worte 

 uber die Aechtheit der neutestamentl. Schriften«, S. 42, fl". 



