236 



Fremstilling , hvor det Tilkommende stiller sig som allerede 

 nærværende for den Skrivendes Tanke, kan det dog neppe for- 

 klares uden som en Forglemmelse af den Person, i hvis Navn 

 Forfatteren taler, naar han endogsaa bruger forbigangne Tider 

 {xctTctXinovTog svd-stav 666v , snlavrj&iJGav, å^axoXov&ijøctVTgg 

 t$ 66(3 tov Balaa^x V. 15) med Hensyn til de omhandlede 

 Vranglærere. Flere Udtryk ere ombyttede saaledes, at det for- 

 raader Misforstaaelse eller forsætlig Omdannelse af Judæ Ord, 

 fordi de ikke passede paa senere Tidsforhold. Saaledes siges 

 der i Judæ Brev V. 12 om Vranglærerne: Ovwi slatv sv talg 

 dyanalg vpwv G7tiXd6sg ) awevboxov^svoi — medens det 

 hedder i 2 Pet. II, 13: omot .... GnlXoi xal fidifioi, 

 ivTQV(f(3vtsg iv talg drtdxaig ccvtoov^ ffvpeva%ovp8voi> Ud- 

 trykket aniXd6sg i hvormed formodentlig Judas har villet til— 

 kjendegive, at hine Vranglærere vare ligesom de Klipper, hvor- 

 paa Kjærlighedsmaaltidernes værdige Høitideligholdelse led Skib- 

 brud (sig. 1 Kor. XI, 21 fif.), forekom Forf. til 2det Petri Brev 

 besynderligt og fremmed, og derfor omskiftede han det med 

 anlXot xal fiæfivij hvad derimod Omskiftningen af dyanatg vficop 

 til dndzaig avzcov angaaer, da foranledigedes den vel derved, 

 at Agaperne til den Tid, da andet Petri Brev blev skrevet, vare 

 gaaede af Brug som Følge deels af dermed forbundne Uordener 

 deels af de Christnes tiltagende Mængde. Den Omstændighed, 

 at enkelte Steder i 2det Petri Brev først modtage deres Lys 

 fra tilsvarende i Judæ Brev, taler ligeledes for det sidstnævnte 

 Skrifts Prioritet; og Grunden, hvorfor Forfatteren til hiint Brev 

 ikke kunde gjengive Judæbrevets Indhold paa de omtalte Steder 

 med lige Klarhed og Tydelighed, synes at hidrøre fra Aarsager, 

 som først vare tilstede endog temmelig længe efter den aposto- 

 liske Tid. Saaledes omtales 2. Petr. Il, 4, hvorledes Gud ikke 

 sparede Engle, »som syndede« (o &soc dyyélwv dfjkccQTqodvTeop 

 ovx i(fsioaw), og i V. 10. 11 dadles »de Dristige, Frække, som ikke 

 bæve ved at bespotte Værdigheder, da dog Englene, som ere 



