238 



2 Pet. III, 2, hvor Forfatteren opfordrer sine Læsere hvtjg&iJvcci, 

 tcov TtQosiQritiiévtov Qtjfjbcticov vred zwv ayicov ngoyqiåjp xcel xrjc, 

 twv ctnotfTolwv qfjbcov (al. vfXMv) ivwkrjg tov xvqiov xal 



Bog ikke kunde være uværdig for Judas (»saameget mindre som denne 

 ikke var Apostel«), har derimod JRampf (a. St. S. 254-282) anstillet en 

 vidtløftig Undersøgelse, hvorved det er lykkedes »fuldkommen at retfær- 

 diggjøre den hellige Apostel« — »idet det staaer fast som afgjort Sand- 

 hed, at Judas ligesom i Fortællingen om Michaels Strid med Satan saa- 

 ledes ogsaa i Henochs Prophetie har øst af gammeltestamentlig Over- 

 levering og har bevaret os en fra ægte guddommelig Aabenbaring stam- 

 mende Tradition, som han har bekræftet ved apostolisk Anseelse.« — 

 Endnu et Trin videre i disse underlige Førsøg paa at retfærdiggjøre 

 Judæ Paakaldelse af Henochs Prophetie er Englænderen Edv. Murrays 

 Bestræbelse for at opdage i den saakaldte »Henochs Bog«, saaledes som 

 den nu kjendes, det af Patriarchen Henoch selv forfattede Urskrift (Enoch 

 restitutus; or an attempt to separate from the BooJcs of Enoch the Book 

 quoted by St. Jude, etc. London 1838). Hvad der kan anerkjendes i 

 disse Undersøgelser, er det, at den nuværende Henochs Bog først synes 

 at være opstaaet efterhaanden og indeholder ældre og yngre Bestanddele. 

 Indtil 1773 maatte de lærde Forskninger over dette allerede i det N. T. 

 anførte og af Kirkefædrene oftere paaberaabte Skrift indskrænke sig til 

 Benyttelsen af nogle græske Fragmenter, som vare opbevarede i andre 

 Værker. Da opdagede Englænderen Bruce i Habessynien tre Haandskrif- 

 ter af æthiopisk Oversættelse, hvorom Silvest. de Sacy dog først tredive 

 Aar sildigere (i A. 1800) gav nogle nærmere Oplysninger. Endelig udgav 

 Richard Lawrence Bogen paa Engelsk, med indledende Undersøgelser og 

 Anmærkninger, Oxford 1821 (2det Opl. 1833). Den Første, som i Tydsk- 

 land benyttede det engelske Værk til en nøiere Undersøgelse og gjorde 

 denne bekjendt, var A. G. Hoffmann i Jena, der i 1838 udgav Henochs 

 Bog i fuldstændig Oversættelse med fortløbende Commentar, Indledning 

 og Excurser, hvortil han i det andet Bind (1838) kunde benytte en ny 

 af Ruppell 1834 hjembragt æthiopisk Codex. I Aaret 1839 udgav Law- 

 rence ogsaa den æthiopiske Text, medens G frorer offentliggjorde en 

 latinsk Oversættelse af denne i sine Prophetæ veteres pseudephigraphi, 

 Stuttg. 1840. Nye Undersøgelser anstilledes og meddeeltes af Wieseler 

 (1839), E. Krieger (1845), Liiclce (1852). Endelig udkom Dillmann's 

 Liber Henoch æthiopice ad 5 codd. fidem editus, cum variis lectionibus. 

 4. Lipsiæ 1853, og i 1851 ved samme Lærde: Das Buch Henoch iiber- 

 setzt und erklårt; i 1854 Ewalds Afhandling: Uber des Æthiopischen 

 Buchs Henoch Entstehung, Sinn und Zusammensetzung, G'åtting. I Mod- 

 sætning til de tidligere Lærdes Mening om Henochs Bog som et af flere 

 temmelig løst forbundne Bestanddele sammensat apokalyptisk Skrift, ur- 

 gerede Dillmann Eenheden i Bogens Plan; men hans og hans Lærers, 

 Ewalds, Anskuelser om Bogens Composition fandt Modsigelse fra flere 



