240 



ere Herrens Apostle« (Dansk Bib.). Men det er et Spørgsmaal, 

 om denne Udlægning lader sig philologisk forsvare (idet man 

 dog maatte have ventet qpmv sat foran tdov cctiogtoåcov), og 

 om ikke den knudrede Construction hidrører fra en uheldig 

 Overførelse af Judæ Ord V. 17: Yfistg pvr\(S$ri%s %(Zv qij{jhxtcop 

 tuiv ngosiQijpévonv vno tæv dnoGwloav, idet Forfatteren til 2det 

 Petri Brev, for at hævde den engang overtagne Anseelse som 

 apostolisk Forfatter, indskjød dette rjfjLwv, men paa upassende 

 Sted. Blandt nyere Theologer have Dietlein og Thiersch fast- 

 holdt det omvendte Forhold mellem Judæ og 2det Petri Brev, 

 men have kun ved deres kunstige Argumentationer endnu mere 

 bragt det Usandsynlige i deres Paastand for Lyset. Hvorledes 

 vil man f. Ex. forene Thierschs ovenfor (IV St. S. 239, Anm. 1) med- 

 deelte Anskuelse om andet Petri Brev som »et Testament, der 

 først skulde aabnes længe efter Apostlens Død« , med den 

 Kjendsgjerning, at Judæ Brev allerede var udbredt og blev be- 

 nyttet længe førend der i Kirken blev gjort Brug af 2det Petri 

 Brev? 



Til Indvendingerne mod Brevets Affattelse ved Petrus og i 

 den apostoliske Tid hører dernæst ogsaa Hensynet til de Tvivl, 

 som vare opkomne om Parusien. I alle de øvrige Skrifter i 

 det N. T. , ogsaa i det første Petri Brev (IV, 7, ndvtwv ås w 

 %Uoq ijyrixt) sig. 1 Cor, XV, 51. 1 Thess. IV, 15. 17. Philipp. 

 III, 2. Jak. V, 8. 9. Hebr. X, 25. 1 Joh. II, 18 etc. hersker 

 Forventningen om, at Herrens Gjenkomst er i umiddelbar Nær- 

 hed; Apostlene hente derfra Trøst og Haab for sig selv og for 



endeel andre Skrifter fra den christelige Oldtid, som ere bragte for Lyset 

 i det æthiopiske Sprog (»Den lille Genesis eller Jubilæernes Bog«, »Den 

 christelige Adamsbog« etc.) haabe i Fremtiden at vinde sikkrere og fuld- 

 stændigere Oplysninger om hiint Skrift. Efterat nærværende Afhandling 

 var bleven overgiven til Pressen , udkom Die jiidische Apokalyptik in 

 ihrer geschichtUchen Entivickelung , von A. Hilgenfeld, Jena 1857, hvori 

 der S. 93-184 handles om Henochs Bog, med det Resultat, at der ad- 

 skilles et Grundskrift fra Slutningen af 2det Aarh. før Chr. og en Over- 

 arbeidelse af samme ved christelige Hænder. 



