241 



deres Læsere. Da 2det Petri Brev derimod blev skrevet, havde man 

 i det Mindste gjennem en heel Generation fra de første Ghrist- 

 nes Tid af forgjeves ventet Herrens synlige Gjenkomst. Imod 

 Spotternes Tale: nov Itixiv rj énayysXia xrjg naoovGiag ccvtov\ 

 d<p rjC yag ol narégsc ixoiiJbij&fj&av , navxa ovrco åiaiiévsi, 

 dn dgxrjs xzifccog (2 Petr. III, 4) gjør Forfatteren Forestillinger 

 gjældende, som tyde paa Muligheden af, at endnu en lang 

 Udviklingstid vilde forestaae, inden hiin afgjørende Epoche skulde 

 indtræde. 



Ligeledes synes Henviisningen til »alle Pauli Breve« (III, 16) 

 og disses Sammenstilling med Talg ygaycclc, hvormed Apostlene 

 pleie at betegne det Gamle Testamentes hellige Skrifter; — Benæv- 

 nelsen af Bjerget, hvor Christus forklaredes (I, 19), som »det hellige 

 Bjerg« , der til Apostlenes Tid var den reciperede Betegnelse 

 for Zion , medens Forklarelsen foregik i Nærheden af Cæsarea 

 Philippi paa et Bjerg, som Matthæus (XVII, 1 ff.) blot angiver 

 med Prædikatet ogog vipijlov; — foruden andre eiendommelige 

 Benævnelser og Forestillinger at tyde hen paa en Forfatter fra 

 en efterapostolisk Tid. Forresten gjælder det ved denne Lei- 

 lighed som ved andre lignende literair-historiske Phænomener, 

 at mange slige Enkeltheder, som paaberaabes til at understøtte 

 Paastanden om Uægtheden af det omhandlede Skrift, først i 

 deres Sammenhæng med de mere afgjørende Momenter vinde 

 tilstrækkelig Betydning. 



Mistænkelig — især i Sammenligning med første Petri Brev 

 — er den Iver, hvormed Forfatteren til andet Petri Brev stræber 

 at gjøre sig kjendelig som Apostel. Ikke blot i Hilsenen kalder 

 han sig Apostel og med sit hele Navn Svfiswv fléigoc (smig. 

 1 Pet. 1, I. néxgog dnoGToXog) , men ogsaa i Brevet selv beteg- 

 ner han sig som saadan (III, 2), som Jesu Samtidige og For- 

 trolige (I, 14), som Øienvidne til hans Forklarelse paa Bjerget 

 (I, 16. 18), som Pauli Medbroder (III, 15), som Forfatter af det 

 første Petri Brev (III, 1). Han omtaler sin nærforestaaende Død, 

 med Henviisning til en ham given Forudsigelse (I, 13. 14). Og 



