249 



løs; thi foruden at en stedse dybere og grundigere Forskning 

 kan befæste den Indsigt, at en bestemt Afgjørelse ikke er mulig 

 — et Resultat, som er af ikke ringe Betydning — besidde vi 

 desuden ikke faa Exempler til Gjendrivelse af den med ikke 

 mindre Letsind end Fripostighed som almindelig Sætning frem- 

 satte Paastand, at historisk-kritiske Undersøgelser overhovedet 

 aldrig kunne føre til visse, sikkre, tvingende og almindelig an- 

 erkjendte Resultater*). Ogsaa her gjælde Jesu Ord Matth. 7, 7: 

 tyzsHs, xctl svgfosTs, og Luk. 12, 2: Ovåtv avyxhxaXv^évov 

 sotiVj 6 ovx anoxaXvcp&tJGsTat, xal xqvmov, o ov yvæc&riasiai. 



Endnu staae af det N. T.s epistoliske Literatur de tre Jo- 

 hanneiske Breve tilbage at omtale. Som bekjendt henfører den 

 kirkelige Tradition, skjøndt ikke med lige Eenstemmighed, fem 

 Skrifter i det N. T.s Samling til Apostlen Johannes : det fjerde 

 Evangelium, trende Breve og Apokalypsen. Af disse ere Evan- 

 geliet og det første Johannisbrev stedse blevne henregnede til 

 ofjboAoyoviiércc; medens derimod Apokalypsens og de to mindre 

 johanneiske Breves apostoliske og kanoniske Anseelse er bleven 

 omtvivlet og bestridt fra den Tid af, da Kirken begyndte at 

 gjøre sig nøiere Regnskab for sin Kanon. I de to sidste De- 

 cennier er imidlertid denne Betragtning bleven underkastet en 

 Kritik, hvis Resultat har været, at netop den gjennem Aarhun- 



I Indledningen til sin Afhandling om den kirkelige Daabsbekjendelse 

 (Theol. Tidsskr. for den evangel. luth. Kirke i Norye, 1ste Qv. 1857) har 

 Gaspari imod Rigtigheden af hiin Paastand blandt Andet paaberaabt sig 

 Vidnesbyrdet fra de historisk-kritiske Undersøgelser om de pseudo-isido- 

 riske Dekretaler. »Efterat disse lige fra den Tid, da de opstodc, nemlig 

 det niende Aarhundrede, indtil Midten af det sextende havde gjældt for 

 ægte (kun nogle faa Mænd i Middelalderen, især i den sildigere, havde 

 Tvivl om deres Ægthed), bevistes deres Uægthed først af Magdeburger 

 Centuriatorerne og senere, da Jesuiten Turrianus gjorde Indsigelse mod 

 disses Beviisførelse, af den reformeerte Theoloc David Blondcl. Siden 

 har Uægtheden været almindelig anerkjendt, ogsaa af de meest ultra- 

 montane romerske Katholiker. Ægtheden er falden for bestandig.' 



!7* 



