252 



und desselben Verf assers, og senere, 1849, i den samme Jour- 

 nal, 2tes H., S. 269 ff. : TJber den ersten Br. des Johannes und 

 sein Verhåltniss zum vierten Evangelium. Ogsaa de to nyeste 

 Commentatorer: F. Diisterdieck (Die drei Johanneischen Briefe, 

 ister B., O'dtt. 1852, 2ter Th. 1854) og J. E. Huther (i Meyers 

 Kritiscli-exegetischer Kommentar uber das N. T. XIV Abth. Gott. 

 1855) — sig. Bruckner i hans Bearbeidelse af De Wettes Kurze 

 Erkl. des Ev. und der Briefe Joh., 4de Udg. 1852 — have for- 

 svaret den traditionelle Anskuelse om begge de nytest. Skrifter 

 som een Forfatters, nemlig Apostelen Johannis' Værk, medens 

 Huther dog er tilbøielig til at antage Brevets Affattelse tid- 

 ligere end Evangeliets.*) 



Da Ligheden mellem det Johanneiske Evangelium og det 

 første Johannisbrev i Indhold og Fremstilling er bleven efter- 

 viist saa ofte og fra saa mange Sider **) , vil det være over- 

 flødigt at gjentage de didhørende Oplysninger, saameget mere 

 som selv de , der have bestridt hine Skrifters Oprindelse fra 

 samme Forfatter, ikke have nægtet deres Slægtskab og nøie 

 indbyrdes Forhold***). Derimod ville vi henvende Opmærksom- 



*** 



) Foruden de ovennævnte Commentatorer og de ligeledes ovenfor nævnte 

 Theologer, som have meddeelt isagogiske og kritiske Bemærkninger til 

 lste Joh., hør blandt den nyeste Literatur over dette Skrift ogsaa næv- 

 nes: Primæ Joannis epistolæ argumentum, nexus et consilium. Comment. 

 exeget. auctore Erdmann (Berolini 1855), hvem det, som Titelen viser, 

 især har været magtpaaliggende at oplyse det Johanneiske Brevs Grund- 

 tanke, Plan og de enkelte Afsnits og Sætningers indre Forbindelse — 

 en Opgave, der som bekjendt er bleven løst meget forskjelligt. 

 ) See Mchhorn, Einl. II, S. 281 ff., de Wette l 177, Credner EinlJ 96 otc 

 ) Baur (Theol. Jahrb. 1848) erklærer »begge Skrifter for at staae i et saa 

 nært Slægtskabsforhold, som der nogensinde kan finde Sted ved to hin- 

 anden nær berørende Skrifter«; sig. Zellers tidligere Yttring [Theol. Jahrb. 

 1845, S. 79): »dass die Differenzen beider Schriften gegen ihren gemein- 

 samen Grundcharakter zu sehr zuriicktreten , um ihre Trennung zu be- 

 grunden«. I sin nyeste Afh. Theol Jahrb. 1857, 4de H., S. 315, siger 

 Baur: »Dariiber ist man auch jetzt allgemein einverstanden , dass wie 

 man sich das Verhåltniss der beiden Schriften denken mag, keine von 

 beiden ohne die Kenntniss und Benutzung der anderen geschrieben sein 

 kann«. 



