259 



Mand og Qvinde er ; ophævet, medens Qvindens Underordning 

 under Manden bliver lært 1 Kor. XI, 3. »Det vilde ikke falde 

 vanskeligt«, tilføier Grimm (sstds), »ligeledes at eftervise endeel 

 sproglige Differentser i de fire uantastede Breve, som lode sig 

 benytte i det ovenfor angivne Øiemed«. 



Endelig, at vi skulle forbigaae endeel andre Differentser, 

 hvis Betydning dog kun grunder sig i en tvungen og urigtig 

 Fortolkning (f. Ex. 1 Johannes V, 6 sig. med Joh. 19, 34), og 

 hvorom man vil finde nærmere Oplysning hos Grim:n 7 Duster- 

 dieck, Huther og andre ovennævnte Skribenter) — er der blevet 

 henviist til en forskjellig Udtryksmaade og en til Grund for 

 denne liggende modificeret Anskuelse om Christi Person ved 

 Sammenligning af 1 Joh. 1,1. 3 med Prologen i Johannis- 

 Evangeliet I, 1-14, forsaavidt Forfatteren til Brevet endnu ikke 

 synes at have fundet det bestemte Begreb og Udtryk af 6 loyog 

 for det Høiere og Guddommelige i Ghristo ; thi naar man ogsaa 

 i 1 Joh. 1, 2 har paa Grund af Udtrykket tisqI tov loyov zqg 

 ^wrjg villet finde Logosbegrebet, da skal derved være overseet, 

 »at loyog i denne Sammenhæng kun behøver at betegne: Læren 

 om Livet eller det Livsens Ord (sig. loyog £ærjg Philipp. II, 16); 

 og , skjøndt der paa dette Sted prædiceres det Samme om ^ 

 £(oij, som der i Evangeliet siges om o loyog , er dog ikke dette 

 Udtryk anvendt, netop hvor man skulde have ventet det, men 

 istedetfor xal 6 loyog éycosoai&'r/ siger Brevskriveren: xal i) 

 £oorj scf.avsQta&ij; og skjøndt det er umuligt at forstaae 6 r\v 

 an ctQxrjg V. 1 Og r\ £ærj r) aioonog, r]ng r\v nqog naxéqa xal 

 i(fccv£Qw$ri riiiiv V. 2 om noget Andet end om Christi Person, har 

 Brevets Forfatter dog endnu fastholdt det mere abstracte og 

 ubestemte Neutrum o rjv dn agxrjg, hvad dog neppe lod sig 

 forklare, dersom han allerede i det Johanneiske Evangelium 

 havde fundet det personlige Udtryk 6 loyog for det Guddomme- 

 lige i Christus« *). Heraf vilde dog imidlertid ikke kunne ud- 



*) See Rilgenfeld, Theol. Jahrb. 1855, S. 477 ff. 



