262 



Iro for Evangeliets Affattelse ved samme Forfatter?*) Men der- 

 som en saadan bevidst og forsætlig Efterligning virkelig skulde 

 have fundet Sted, hvad enten det nu var Evangelisten, som 

 efterlignede Brevskriveren, eller omvendt denne, som efterlig- 

 nede hiin, da vilde dette fra Efterlignerens Side forudsætte en 

 Anerkjendelse af det efterlignede Skrifts Betydning og vel lige- 

 frem af dets apostoliske og johanneiske Authentie, som dog 

 atter vækker betydelige Tvivl om Rigtigheden af den Baurske 

 Skoles Anskuelse om de johanneiske Skrifters Oprindelse. Dog 

 derom senere. 



At Brevet skulde have været bestemt til at ledsage Evan- 

 geliet enten som en Slags Indledning og Anbefaling eller som 

 den praktiske Anvendelse af Evangeliets Indhold, er en For- 

 modning, der har behaget mange Theologer, men som dog 

 ikke har nogen sikker Støtte i 1 Joh. II, 12-14, hvor det tre 

 Gange gjentagne yQaifw vplv er af flere Fortolkere blevet hen- 

 ført til Brevet og det ligesaamange Gange gjentagne é'ygaipa 

 v[itp til Evangeliet, (medens andre Fortolkere henføre disse 



") Endogsaa i Tider og blandt et Publicum, hvor der kunde forudsættes en 

 langt større Opmærksomhed og finere uddannet kritisk Sands for lite- 

 raire Producters Eiendommeligheder end hos Fleerheden af de ældste 

 Christne, har en Efterligning af hiin Art ikke været nødvendig, for at 

 et Skrift af Fichte (Versuch einer Kritik olier Offenbarung) kunde an- 

 tages for et Værk af Philosophen Kant. »Die Schrift machte grosses 

 Aufsehn. Jedermann hielt sie fur eine Schrift des Konigsberger Philo- 

 sophen selbst. In offentlichen Recensionen wurde sogar Kant als Ver- 

 fasser genannt und belobt. Bis auf die kleinsten Theile der Schrift 

 wollte man Ziige von Kants Schreibart wiedererkeunen, bis endlich Kant 

 selbst offentlich erklårte, dass nicht er Verfasser der Schrift sei, sondern 

 ein gewisser Candidat der Theologie, Fichte, der damals als Hauslehrer 

 bei dem Grafen zu Krokow in Westpreussen stand {Hagenbach, Der evang. 

 Protest. 4r Th. S. 202). Alligevel skal en med Kants og Fichtes literaire 

 Eiendommeligheder lige fortrolig Philosoph have forsikkret (s. Grimm 

 a. St. 1847, S. 175), at den Fichtiske Kritik var saa afvigende fra Kants 

 Skrifter i Sproe os Fremstilling, paa sine Steder ogsaa i Henseende til 

 Tankerne, at han ikke kunde forklare sig Skriftets Optagelse som Kant's 

 Værk uden af Titelen »Kritik« og af Ligheden i Format, Papir, Tryk og 

 Forlægger med Kants Skrifter. 



