26; 



førte aldeles som vedkommende apostoliske Fædres egne Ord. 

 Paa lignende Maade forholder det sig med de Antydninger til 

 lste Joh., hvilke man kan finde i Brevet til Diognet (Justin. Opp., 

 sig. 1 Joh. IV, 9) i Brevet fra Menighederne i Vienne og Lyon 

 (Euseb. h. e. 5, 1 sig. 1 Joh. III, 16. Ev. XV, 13). De indeholde 

 Tanker, som findes i det Johanneiske Brev og Evangelium, men 

 de forudsætte ikke nodvendigen Brugen af disse Skrifter — som 

 jo — bortseet fra andre Grunde — muligen selv kunne være 

 opstaaede paa Fundamentet af saadanne i den ældste Menighed 

 udbredte Anskuelser. Disse Vidnesbyrd indeholde saaledes 

 snarest Beviis for, at der blandt de Christne fra Slutningen af 

 første Aarhundrede var udbredt Tanker, Ideer, Forestillinger, 

 Anskuelser og Udtryk, hvilke for os nærmest ere bekjendte af 

 det johanneiske Evangelium og de johanneiske Breve.*) 



Men den ældre Tids ufuldstændige og utydeligere Vidnes- 

 byrd om lste Joh. Brevs Tilværelse og Authentie udfyldes ved 

 de bestemte og sikkre Yttringer, som findes for samme hos 

 Irenæus, Clemens Alexandrinus, Tertullian, Origenes og alle de 

 følgende Kirkefædre, sig. Brevets Optagelse i Peschito etc, saa 

 at Eusebius i Betragtning af saa mange og saa gunstige Vid- 

 nesbyrd med Rette kunde (h. e. III, 24) henføre lste Joh. Brev 

 til ffomologwnena, og Hieronymus (Catal. script, c. 9) sige om 

 det: ab universis ecclesiasticis et eruditis viris probatur. Mod 

 dette Kirkens eenstemmige Vidnesbyrd er i nyere Tid bleven 

 paaberaabt Alogemes Modsigelse og Marcions Taushed; men 

 om Alogerne, fordi de nægtede Evangeliet og Apokalypsen at 

 være forfattede af Apostlen Johannes, nægtede de johanneiske 

 Breves Authentie, vides ikke engang med Sikkerhed.**) At 

 Hæretikeren Marcion (i Midten af 2det Aarh.) ikke skulde have 

 kjendt Johannis Evangelium og Breve, vilde have Betydning, 



t) Det vigtige apologetiske Moment, som heri ligger for Indholdet af det 

 N. T.s Skrifter, har man forresten ofte overseet, af misforstaacl Iver for 

 at hævde Authentien af det N. T.s Skrifter. 



H See Michaelis Indl. III, § 266. 



18* 



