272 



Breve. Ogsaa en saadan Anskuelse maatte ligesaavel som den 

 egentlige Doketisme forstyrre Christendommens Gnmdlære og 

 kunde derfor betegnes som »Antichristens, som den egentlige 

 Løgners og Vranglærers« (1 Joh. II, 22. IV, 3 ff . 2 Joh. 7). 

 Men at Vildfarelsen netop i denne Skikkelse traadte Apostlen 

 imøde, vide vi af sikkre historiske Vidnesbyrd. Thi denne Lære 

 var Hæresiarchen Gerinths (Iren. I, 26), der levede i Ephesus 

 samtidig med Johannes (Euseb. III, 28. VII, 25), og mod hvem 

 Apostlen skal have yttret sin Afsky paa en Maade*), der ganske 

 svarer til det strænge Ord om dem, der ikke bekjende Jesum 

 Christum kommen i Kjødet i 2 Joh. 10: »Annammer dem ikke 

 i Eders Huse og byder dem ikke velkommen!« 



Man vil heraf see, at Beviset for Johannisbrevets efterapo- 

 stoliske Oprindelse paa Grund af, at der i 2det Aarh. vare ud- 

 bredte lignende Vildfarelser , som de , der bekjæmpes i hiint 

 Brev, er meget svagt, og at tvertimod hiin Polemik kan benyt- 

 tes til Forsvar for dets apostoliske Ægthed, da netop den ud- 

 førligere Behandling af Stridspunktet hos Skribenterne i 2det 

 Aarh. og den kortere Antydning deraf i det første og andet 

 johanneiske Brev ganske svarer til den Udviklingsgang , som 

 efter Historiens og Erfaringens Anviisning maa antages for den 

 naturligste. Ikkun da kunde man finde sig bevæget til at tænke 

 sig Forholdet anderledes, dersom man derved blev sat istand 

 til at vinde en tydeligere og mere tilfredsstillende Opfattelse af 

 Johannisbrevets Indhold. Men dette er saa langt fra at være 

 Tilfældet, at hvad der vindes ved at tænke sig 1ste Joh. som 

 et Product fra det 2det Aarhundrede, er kun forøget Vanske- 

 lighed, i Forbindelse med Forringelse af dets Værd. Naar saa- 

 ledes Hilgenfeld (Theol. Jahrb. 1855, S. 489) lader Brevets For- 

 fatter dele Gnostikernes Anskuelse om to Slags Mennesker, der 



Apostlen Johannes skal engang være kommen i en Badestue, for at bade 

 sig, men da hån erfarede, at Cerinth var derinde, være ilet bort og have 

 tilraabt sine Ledsagere; »Lader os flye! Huset kunde styrte ind, da Cerinth, 

 Sandhedens Fjende, er derinde«. (Iren. III, 3 Euseb. III, 28. IV, 14). 



