299 



Hr. Etatsraad Eschricht meddeelte følgende 



Studier over Perspectivet gjennem det bevæbnede øie. 



At man gjennem Himlglas og Brændglas, saavelsom gjen- 

 nem hule og hvælvede Speilflader, faaer Gjenstandene at see, 

 snart tydeligere , snart utydeligere , snart forstørrede , snart for- 

 mindskede, undertiden dreiede om — alt dette kan uden videre 

 forklares og beregnes efter de bekjendte Love for Lysbrydnin- 

 gen og Lystilbagekastningen; et særligt Kjendskab til Øiets 

 indre Bygning er dertil ikke nødvendigt. Som Følge heraf har 

 hele Læren om Synet gjennem Lindser og Speile altid saagodt- 

 som udelukkende været behandlet af Optikerne og — hvad 

 Ingen vil falde paa at betvivle — af dem været behandlet med 

 al den Nøiagtighed, som kunde være nødvendig til det Formaal, 

 de derved havde sat sig. 



Det laae ikke i deres Plan at beregne Gjenstandenes syn- 

 lige Forhold under alle tænkelige Stillinger til Øiet og til de 

 lysbrydende eller lystilbagekastende Legemer under alle disses 

 uendelige Forskjelligheder, men kun i Almindelighed om at for- 

 klare og beregne de optiske Instrumenters praktiske Anvende- 

 lighed til Synets Understøttelse. Fra dette Synspunkt er Øiets 

 Bevæbning med et Himlglas eller et Brændglas kun et Middel 

 til at faae tydeligt at see hvad der ligger udenfor eller inden- 

 for Synsvidden, og neppe kan nogen Forklaring siges at være 

 mere tilfredsstillende end den, Optikerne give af Lindsernes An- 

 vendelighed i denne Retning, eller nogen Beregning sikkrere, 

 end den , de give af hvad Brændvidde en Glaslindse maa have, 

 for at skaffe Synet den størstmulige Tydelighed, alt efter Øiets 

 særlige Synsvidde og Gjenstandenes Afstand. Beregningen gaaer 

 iøvrigt ud fra den Forudsætning, at man benytter Instrumentet 

 paa rette Maade, navnlig passer at holde Lindsen i rette Afstand 



