303 



brydningen i Samielindserne og Lystilbagekastningen fra Huul- 

 speilene, troer maaskee ved første Øiekast, at det er en Række 

 lignende udenfor Øiet dannede reelle dioptriske Billeder, der 

 her ligesom mønstres forbi os. Men ved nøiere at fastholde 

 enkelte iblandt dem, overbeviser man sig snart om, at det 

 allerede af den Grund maa være heelt andre , at de i mange 

 Tilfælde ere ganske forskjellige fra dem, der efter Gjenstandens 

 Stilling til Lindsen og dennes Brændvidde vilde dannes udenfor 

 Øiet. De kunne være opretstaaende og voxe umaadeligt under 

 Gjenstandens ringeste Tilbagerykning, medens det ydre diop- 

 triske Billede maa være et reelt og omvendtstaaende og sam- 

 tidig tage stærkt af i Omfang (Gjenstanden nærmest udenfor 

 Brændvidden), — eller vel i Henseende til Tydeligheden vise sig 

 høist forskjellige , men i Henseende til Størrelsen kun tiltage 

 yderst svagt, i Henseende til Stillingen uafbrudt holde sig op- 

 retstaaende , medens det ydre dioptriske Billede først som et 

 virtuelt voxer i det Uendelige, dernæst som et reelt igjen af- 

 tager lidt efter lidt (Øiets Midtpunkt stillet indenfor Lindsens 

 Brændvidde). 



De Nethindebilleder, hvorigjennem alle disse Syn komme til 

 vor Bevidsthed, ere altsaa dannede umiddelbart af det fra Gjen- 

 standene udstrømmede, men paa Veien til Øiet i Lindsen brudte 

 Lys; man kan paa ingen Maade gjøre nogen umiddelbar Slut- 

 ning om disse Nethindebilleders Størrelse eller Stilling fra de 

 under samme Forhold af den ydre Lysbrydning udenfor Øiet 

 dannede dioptriske Billeder. De maae særlig beregnes, om 

 man vil vide, hvorledes Gjenstandene vise sig ved at sees gjen- 

 nem Lindser og Speile med hvælvede eller udhulede Flader, og 

 den physiologiske Optik kan ikke siges at være tilfredsstillende 

 behandlet , førend denne Beregning er udført. 



