344 



tet for den Lyskegle, der er udgaaet fra X; og naar en Lys- 

 kegle ved sin Indtrædelse i Øiet faaer dettes Midtpunkt til Sam- 

 lingspunkt for alle sine Straaler, saa maa disse derfra straale 

 ud i alle Retninger, uden at to og to kunne komme til at 

 træffe sammen paa Nethinden. Hvis man endnu vil kalde en 

 Lysindvirkning paa Nethinden af denne Art et »Nethindebillede«, 

 en Lysfornemmelse af denne Art et »Syn«, saa er det vist, at 

 i et saadant Billede og et saadant Syn Utydeligheden kan siges 

 at være bleven uendelig stor. 



Da det ovenfor (Pag. 303) blev udtalt, at Gjenstandene i 

 Henseende til Størrelse og Stilling ofte slet ikke vise sig saa- 

 ledes gjennem Lindsen, som deres samtidig dannede dioptriske 

 Billede maatte vise sig, blev der blandt saadanne Tilfælde navn- 

 lig anført de, der indtræffe naar Gjenstanden staaer nærmest 

 udenfor Brændvidden. Disse Tilfælde kunne nu bestemmes 

 noget nøiere. 



Naar en Gienstand lidt efter lidt rykker tilbage udover 

 Brændpunktet, medens Øiet holdes i een og samme Stilling i 

 nogen Frastand fra Lindsen, navnlig ogsaa udenfor dens Brænd- 

 vidde, sees den først i stærkt stigende Forstørrelse, opret- 

 staaende, men lidt efter lidt opløsende sig som i en Taage. 

 Dette skeer, vide vi nu, medens den rykker tilbage fra Brænd- 

 punktet til Afstanden _ , altsaa under den Række Stillinger, 



i hvilke der af den vilde have kunnet danne sig en Række 

 reelle Billeder, der fra en uendelig Afstand lidt efter lidt ryk- 

 kede nærmere indtil Afstanden m fra Lindsen og stedse bleve 

 mindre i samme Forhold, — en Billeddannelse, der dog nu i 

 hvert Fald vilde blive gjort umulig ved Øiets Mellemkomst. 

 Først længe efter sees den igjen træde frem i stedse kjendeligere 

 Omrids, men fra nu af altid omdreiet og formindsket. Denne 

 Forandring indtræder, efter hvad vi ovenfor have seet, fra det 

 Øieblik, at Gjenstanden under sin gradvise Tilbagerykning ikke 



alene er kommen ud over Afstanden m ' . fra Lindsen, men 



m—f 



