350 



fra Xpunktet gjennem dens Grendsepunkt til Lindsen og fra 

 Skæringspunktet med Lindsen at trække den tilsvarende Skraa- 

 straale til Øiets Midtpunkt. Det vil da i alle Tilfælde være 

 denne, der bestemmer den ved Lysbrydningen forstørrede Syns- 

 vinkel. 



Først og fremmest er det altsaa altid nødvendigt, at have 

 Xpunktet bestemt. Om det ligger noget nærmere eller noget 

 fjernere fra Lindsens Midtpunkt, har ingensomhelst væsentlig 

 Indflydelse paa Stillingsforholdet af Linierne i Figur 2 eller i de 

 to ligedannede Trianglers gjensidige Forhold, hvoraf Forstørrel- 

 sesformlen udlededes. Da Xpunktets Afstand fra Lindsens Midt- 

 punkt, æ, er — ^, saa kommer det naturligviis til at ligge des 



fjernere, jo mere / nærmer sig til samme Størrelse som m. 



Sæt, at f bliver = rn, altsaa at Øiets Midtpunkt staaer lige 

 i Brændpunktet, saa bliver x = co, Xlinien parallel med Hoved- 

 er x (a -f- m) a ~\- m a-\- m a -4- m ,, 



axen, — =— — = = — — — = , eller 



1 q m [x — a) ma ma m J 



J x ' m — m — 



x °° 



(da m her er = f) = a ~J* . 



At den synlige Forstørrelse , naar m er = f, maa blive 

 a "t^ =1 -f 4-j v il man ivrigt ogsaa allerede have kunnet 



J J 



rvyy _L_ -f tyl 



slutte deraf, at den, naar a er = /, bliver — -~- eller 1 + — - 

 (see Pag. 333). Det vil nemlig neppe have undgaaet Nogens 

 Opmærksomhed, at i Formlen , / , a \ — de to Størrelser a 



r ' / (a -f- m) — am 



og m staae i et symmetrisk Forhold til hinanden, d. v. s. kunne 

 bytte Plads med hinanden uden al Indflydelse paa Formlens 

 Værdi, et Forhold, om hvilket vi ikke kunne undlade her endnu 

 at bemærke, at det ikke blot beviser den uundgaaelige Nødven- 

 dighed af at tage Øiets Afstand med i Betragtning ved al Be- 

 regning af Gjenstandenes synlige Størrelse, men endog beviser, 

 at den er netop lige saa væsentlig derved som Gjenstandens 

 Afstand. 



